УХВАЛА

05 травня 2020 року 
Київ
справа №540/1592/19
адміністративне провадження №К/9901/5618/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу Херсонської міської ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №540/1592/19 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" до Херсонської міської ради про скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
26.02.2020 відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №540/1592/19.
Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2020  зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом направлення до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на подачу касаційної скарги та зазначення підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження.
У строк встановлений ухвалою про залишення касаційної скарги без руху скаржник усунув недоліки, які були у ній зазначені. 
В клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник вказує на те, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції було отримано 27.01.2020.
Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Визначення особою наявності підстав для оскарження рішення потребує дослідження його тексту, що потребує наявності достатньої кількості часу. Колегія суддів враховує той факт, що позивач звернулася з касаційною скаргою у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання ним копії оскаржуваного рішення.
Отже, колегія суддів зазначає, що строк на касаційне оскарження судових рішень Херсонською міською радою пропущено з поважних причин.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України  за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши матеріали касаційної скарги та ухвалені у справі судові рішення колегія суддів вважає наявні підстави для повернення касаційної скарги з наступних причин.
Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило скасувати пункт 3 рішення позачергової сесії Херсонської міської ради VII скликання від 24.04.2019 року №1955 "Про відмову об`єктам господарювання у наданні дозволу на розроблення землевпорядної документації щодо оформлення права користування земельними ділянками" та зобов`язати Херсонську міську раду надати згоду на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.
В обґрунтування позову вказувало, що в січні 2019 року позивач звернувся до відповідача із клопотаннями про надання згоди на встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі під розміщення та експлуатацію об`єктів і споруд телекомунікації, розташованих у м. Херсоні. Всі ці земельні ділянки належать позивачу на праві постійного користування, що засвідчено Державним актом на право постійного користування, виданим Херсонською міською радою у лютому 2000 року. Звернення до відповідача із даними клопотаннями обумовлено тим, що вказані земельні ділянки не сформовані відповідно до вимог земельного законодавства та їм не присвоєні кадастрові номери, що унеможливлює реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрів прав на нерухоме майно. Разом з цим, рішенням від 24.04.2019 року №1955 відповідач відмовив позивачу у наданні такої згоди, посилаючись на статтю 92 Земельного кодексу України,  яка визначає тільки суб`єктів набуття права постійного користування земельними ділянками, а не підстави набуття такого права. Зазначені обставини свідчать про невідповідність рішення відповідача критерію обґрунтованості і правомірності, що є безумовною підставою для задоволення адміністративного позову.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2019, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020, адміністративний позов задоволено. 
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі здійснюється після формування земельної ділянки, тобто присвоєння їй кадастрового номера. У разі якщо відомості про земельну ділянку, право користування на яку виникло до 2004 року, не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.
З огляду на те, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації з підстав, не передбачених законом, а обставини справи не дають можливості суб`єкту владних повноважень діяти в інший спосіб ніж задоволення вимог позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову, скасування рішення органу місцевого самоврядування із зобов`язанням його вчинити дії на виконання закону в судовому порядку.
У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення судів попередніх інстанцій та зазначає, що оскаржувані судові рішення винесені без урахування судової практики, що склалася раніше, а саме постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 823/378/16 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №814/1697/17. 
Таким чином, скаржником було подано касаційну скаргу на підставі пункті 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що предметом спору в цій справі є скасування рішення ради про відмову у наданні дозволу на розроблення землевпорядної документації щодо оформлення права користування земельними ділянками, які належать позивачу на праві постійного користування та таке право користування виникло до 2004 року.
При цьому, у справі № 823/378/16 предметом розгляду було скасування рішення державного реєстратора на підставі якого було здійснено подвійну державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.
У справі №814/1697/17 предметом розгляду було скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди земельної ділянки.
Таким чином висновки Великої Палати Верховного Суду у справах у справах №823/378/16 та №814/1697/17 зроблено за відмінних правовідносин, що виключає можливість касаційного перегляду з підстав передбачених пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ч. 5 ст. 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Херсонської міської ради на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 у справі №540/1592/19, повернути особі, яка її подала разом з доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик 
 А.І. Рибачук ,
Судді Верховного Суду