Ухвала    
 
17 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 344/15986/19
 
провадження № 61-6730ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,       Зайцева А. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано незаконним та скасовано наказ № 166-к про розірвання трудового договору від 17 липня 2019 року.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу лісового господарства та лісоексплуатації ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат».
Стягнуто з ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з                 07 серпня 2019 року по 11 грудня 2019 року у розмірі 70 543,80 грн з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 16 460,15 грн звернуто до негайного виконання.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від              12 грудня 2019 року залишено без змін.
 
10 квітня 2020 року ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» подало до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року.
 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України, які наведені заявником.
 
Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня                 2019 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від                                11 березня 2020 рокудо закінчення розгляду справи у касаційному порядку.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). 
Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи, що заявником не наведено жодних підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення, а також не надано доказів виконання оскаржених судових рішень, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року.
 
Витребувати з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу № 344/15986/19 за позовом  ОСОБА_1  до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відмовити у задоволенні клопотання Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про зупинення виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від               12 грудня 2019 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                             Є. В. Коротенко
 
                                                                                                          С. Ю. Бурлаков                                  
                                                                  
          А. Ю. Зайцев