КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
05 травня 2020 року
справа № 361/3260/18 
провадження № 22-ц/824/2077/2020   
                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф,
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
            розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року ухваленого під головуванням судді Сердинського В.С. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.11.2013 року у розмірі 74192,84 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 74192,84  грн та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.  
Не погоджуючись із рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач звернувся до суду із позовом після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, нарахування штрафу та пені створює подвійну відповідальність відповідача перед позивачем, що суперечить законодавству. Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим.
У письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник банку просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Посилається на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та Правилами надання банківських послуг  та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним  та банком  договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Факт укладання  договору, отримання картки та коштів відповідачем не заперечується, а навпаки визнається стороною. Вказує, що апелянтом відповідних клопотань про пропуск строку позовної давності не заявлялось. 
04.02.2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли пояснення ОСОБА_1   та заява про застосування строків позовної давності . 
Відповідно до ст.  ч. 1, 3 182 ЦПК України  при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.
Оскільки відповідач був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується відповідними розписками ( а.с. 48, 50, 55, 59,61), а тому останній не був позбавлений можливості  подати заяву про застосування строків позовної давності до суду першої інстанції. Відтак, колегія суддів вказану заяву до уваги не приймає, оскільки таку заяву з поважних причин не було подано до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України  дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню.
Задовольняючи  позов, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. 
Проте,  повністю погодитись із таким висновком суду не можна. 
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що між банком та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 07.11.2013 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку  зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 74192,84 грн., яка складається з:
3663,08 грн - заборгованість за кредитом
62631,81 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом
3888,77  грн -   заборгованість за пенею та комісією
500,00 грн - штраф  (фіксована частина)
3509,18 грн - штраф (процентна складова)
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
За змістом статті 634 цього Кодексу Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах,  який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, відсотками, пенею, комісією та штрафи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження своїх вимог банком надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Умови та правила надання банківських послуг.
З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 07.11.2013 року, слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку тощо.
Проте, відсутня інформація щодо отримання відповідачем кредитної картки, її дії та строку,  не встановлено бажаний кредитний ліміт.
Крім того, анкета-заява не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», а й отримав ці Умови та правила, з якими він погодився. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки.  Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
В матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розумів   ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи  07 листопада  2013 року анкету-заяву.
Отже, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Крім того, в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» відсутні умови договору про зміну розміру процентів.
Колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті:  https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 листопада 2013 року шляхом підписання анкети-заяви.
Аналогічні висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Проте, матеріали справи не містять підтвердження  надання вказаного представником позивача розміру кредитного ліміту та згоди відповідача на його отримання.
Наданий представником банку розрахунок заборгованості не може підтверджувати наявність боргу, оскільки такий розрахунок не є первинним обліковим документом бухгалтерського обліку, а є письмовою інформацією за результатами обробки  фактичного операційного руху грошових коштів.
Проте, суд на вказані норми права та зібрані у справі докази увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом  74192,84 грн.
Разом з тим, відповідач не заперечував проти отримання грошових коштів у розмірі 5000 грн за кредитним договором, суд вважає за можливе стягнути заборгованість за кредитом визначену банком у розмірі 3 663,08 грн. В задоволенні інших вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити, оскільки, матеріали справи не містять виписки по картковому рахунку відповідача, а наявний розрахунок заборгованості, поданий банком,  не є первинним обліковим документом, з якого можливо встановити реальні дату та суму погашення відповідачем заборгованості,  за якими можливо здійснити розрахунок наразхування відсотків за користування кредитом.
           Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно  до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України  постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,
                                                П О С Т А Н О В И В :
 
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2019 року скасувати, постановити нове наступного змісту.
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ЄРДПОУ 14360570)  заборгованість у розмірі 3663,08 гривень. В задоволенні решті вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
           Повний текст виготовлено 05 травня 2020 року
 
            Суддя-доповідач      
                                                              
            Судді