Справа № 750/1968/20 	Головуючий у 1 інстанції Кузюра М. М. 	
Провадження № 33/4823/159/20 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2020 року,
                                      У С Т А Н О В И В :

Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. 

Судом встановлено, що 02 березня 2020 року, близько 21 год. 38 хв. в м. Чернігові по вул. Генерала Бєлова, 7, ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes Benz GLS 350», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка мова), від продуття приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.  
В підтвердження своїх вимог зазначив, що суд в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі та належного його повідомлення про час та місце слухання справи, що свідчить про порушення права на захист. 
Звертає увагу, що згідно паспортних даних місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Саме за цією адресою він знаходився упродовж березня-квітня 2020 року. На думку апелянта, саме за цією адресою суд повинен був направляти  повідомлення про місце і час розгляду справи. 
Зазначає, що направлення судом повідомлення за адресою, яка значиться в протоколі про адміністративне правопорушення, є невірним, так як за вказаною адресою він не зареєстрований та не перебував.  
Посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та від 25.03.2020 року №239 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», якою строк карантину продовжено до 24.04.2020 року, вказує, що в будь-якому випадку не мав би можливості прибути до суду.    
Оскарживши постанову суду поза строком подання апеляційної скарги, порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки пропустив його з поважних причин.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Зауважував, що судом 1 інстанції лише було порушено його право на захист, так як він не повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи. При цьому на питання суду щодо адреси, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що дана квартира є його власністю.  

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 02.03.2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відмови ОСОБА_1 у проходженні огляду на сп`яніння у медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер», рапортом поліцейського Мелейко М.В. щодо обставин зупинення водія ОСОБА_1 , який здійснив рух та перемістив транспортний засіб з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я, відеозаписом нагрудної камери поліцейського, який підтверджує наведені вище докази, а також розпискою від 02.03.2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом. 

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1   за ч.1 ст.130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
       
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 

Щодо доводів апелянта про проведення судом розгляду за його відсутності, то вони не спростовують висновків суду про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції належним чином вмотивував своє рішення з цього приводу та дійшов правильного висновку про необхідність розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з метою недопущення пропуску строків накладення адміністративного стягнення.

Матеріалами справи встановлено, що дана справа призначалась до розгляду у судовому засіданні неодноразово. Рекомендовані судові повідомлення направлялись за адресою, вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення. Судові повідомлення, згідно запису про їх повернення, ОСОБА_1 не отримував, в судові засідання не з`являвся, про причину неявки не повідомляв, тому 22.04.2020 року судовий розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 і в даному випадку суд 1 інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, присутність якої не є обов`язковою.
Крім того, апелянт був проінформований про те, що відносно нього склали протокол про адмінправопорушення та розгляд справи за цим фактом відбудеться у Деснянському районному суді м. Чернігова, про що свідчить запис в протоколі про адміністративне правопорушення. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 не виявляв інтересу щодо розгляду відносно нього справи в суді 1 інстанції для захисту своїх прав та надання пояснень з приводу подій, які відбулись 02.03.2020 року. 
Відповідно до переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису встановлено, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, місце проживання ОСОБА_1 зазначено зі слів останнього.  
Як вбачається з матеріалів переписки між судом 1 інстанції та ОСОБА_1 , останньому на адресу, вказану в протоколі про адміністративне правопорушення ( АДРЕСА_2 ), направлялась копія оскаржуваної постанови суду, яку він отримав особисто. Враховуючи дані обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не порушені процесуальні права та законні інтереси ОСОБА_1 .
Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, ОСОБА_1 був присутній в суді апеляційної інстанції, та скористався передбаченими ст. 268 КУпАП правами, а наведені ним аргументи не дають підстав для висновку про незаконність постанови суду в частині доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта на введення карантину та його продовження до 24.04.2020 року як на неможливість явки в судове засідання не є непереборними перешкодами брати безпосередню участь у розгляді справи в суді першої інстанції, так як органи судової системи не припиняли здійснювати судочинство. Крім того, в такому разі, ОСОБА_1 мав повідомити причини неявки в судове засідання. 

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні та оскаржувану постанову суду отримав із запізненням, суд вважає можливим поновити строк апеляційного оскарження вказаної постанови, визнавши вказані обставини поважними.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини. 

Прохання апелянта про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, є такими, що суперечать вимогам закону, так як по даній категорії справ, яка підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. В даному випадку ОСОБА_1 правопорушення вчинено 02.03.2020 року, тому строк, передбачений ст.38 КУпАП, не сплинув.  

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,   

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.     

Суддя	С. О. Акуленко