УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/7991/19
Провадження № 22-ц/4820/691/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року (суддя Козак О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в :
У березні 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначав, що з відповідачем 11 жовтня 2006 року був укладений шлюб, від якого в них народились діти: сини ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3  та дочка  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 .  Подружні стосунки в них не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, зловживання відповідачем алкоголем, у зв`язку з чим, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 березня 2018 року шлюб було розірвано. 
Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, діти мешкають разом із ним, і він займається їх вихованням, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2018 року по справі № 686/21436/18 визначено місце проживання дітей з ним за адресою: АДРЕСА_1 , надавши йому дозвіл на реєстрацію дітей за вказано адресою без письмової згоди матері. Відповідач не тільки не приймає участі у вихованні дітей, а відмовляється матеріально допомагати, що стало наслідком видання Хмельницьким міськрайонним судом наказу про стягнення аліментів.
У відповідачки відсутні будь-які об`єктивні причини, які б унеможливлювали її піклування про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, їх медичний догляд та лікування, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, інтерес до їхнього внутрішнього світу та усіх сторін життя, тощо. Дане підтверджує винну поведінку відповідачки в ухиленні від виховання своїх дітей, у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками. Відповідач не сплачує присуджені судом аліменти, не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для освіти. 
У зв`язку з цим позивач просив суд позбавити відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Протокольною ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 липня 2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчий комітет Хмельницької міської ради замість Служби у справах дітей Хмельницької міської ради.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та що у випадку ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей вона може бути позбавлена батьківських прав.
Покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Вважає, що вказане рішення ухвалене без дотримання норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає, що позивач в апеляційній скарзі не дотримався вимог ч. 2 п. 5 ст. 356 ЦПК України та не вказав, не обгрунтував в чому саме полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року. Зі змісту такої апеляційної скарги неможливо зясувати в чому саме полягає порушення, які допустив суд І-ї інстанції ухваливши рішення у вказаній цивільній справі.
В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. 
У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є матір`ю: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані та проживають з батьком ОСОБА_1 , за адресою - АДРЕСА_1 (а. с. 5-8, 9).
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2018 року розірвано шлюб між  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 жовтня 2011 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 2086 (а. с. 12).
8 серпня 2018 року ОСОБА_1 звертався з заявою до Хмельницького ВП ГУНП України в Хмельницькій області щодо проведення перевірки умов проживання його колишньої дружини ОСОБА_2 , з якою на той час проживало двоє їх спільних дітей.
Згідно висновку ДОП СП Хмельницького ВП ГУНП України в Хмельницькій області лейтенанта поліції Островського С.Р. від 24 серпня 2018 року, складеного за результатами перевірки звернення ОСОБА_1 , в ході проведеної перевірки під час перевірки умов проживання порушень виявлено не було, тому з ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду та попереджено про відповідальність. Опитана по даному факту ОСОБА_2 сверджувала, що умови її проживання та проживання дітей є задовільні та чому її колишній чоловік скаржиться їй не відомо, але додає, що чоловік завжди відвідує дітей перебуваючи у стані алкогольного спяніння після чого скаржиться на неї та зводить наклепи (матеріали перевірки № 4426/18).
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2018 року визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою - АДРЕСА_1 , та надано йому дозвіл на реєстрацію дітей за вказаною адресою, без письмової згоди матері - ОСОБА_2 (а. с. 17).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує Малиницький дошкільний навчальний заклад "Веселка" з 1 вересня 2017 року, ОСОБА_2 , не бере участі у вихованні сина, з вихователями не спілкується, не забирає і не приводить дитини в дитячий садочок, не бере участі у батьківських зборах і у різних заходах закладу (а. с. 13).
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 навчаються в Малинецькому НВК, учнями опікується батько та бабуся (а. с. 14).
ОСОБА_3 навчається в Хмельницькій спеціальній ЗОШ № 32, учнем опікуються батько та бабуся. За весь період навчання мама хлопчика відвідувала школу лише один раз, останні п`ять років на батьківські збори не приходила, класному керівнику та вихователю не телефонувала (а. с. 15).
Згідно довідки Другого відділу ДВС м.Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області від 2 травня 2019 року ОСОБА_1 не отримував аліментів з 28 січня 2019 року по 1 травня 2019 року, згідно виконавчого листа № 686/2365/19, виданого 18 лютого 2019 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі половини заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 січня 2019 року і до повноліття дітей. Станом на 1 травня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 12057,50 грн. (а. с. 23).
ОСОБА_1 працює в комунальному підприємстві "УМК "Озерна" Хмельницької міської ради з 3 травня 2018 року по теперішній час з місячним окладом 4180,10грн. (а. с. 10).
25 лютого 2019 року ОСОБА_1 звертався з заявою до Хмельницького ВП ГУНП України в Хмельницькій області щодо прийняття мір до його дружини, яка з березня 2018 року не виковує належним чином своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей.
Згідно висновку ДОП СП Хмельницького ВП ГУНП України в Хмельницькій області лейтенанта поліції Куіч М.О. від 12 березня 2019 року, складеного за результатами перевірки звернення ОСОБА_1 , в ході проведення перевірки неодноразово проводилось відвідування ОСОБА_2 за місцем її проживання, проте безрезультатно, у зв`язку з її відсутністю не представилось можливим її опитати та з`ясувати усі обставини події (матеріали перевірки № 1243/19).
31 травня 2019 року ОСОБА_1 звертався з заявою до Хмельницького ВП ГУНП України в Хмельницькій області щодо прийняття мір до його колишньої дружини, яка з січня 2019 року ухиляється від сплати аліментів.
Згідно довідки за результатами перевірки звернення ОСОБА_1 працівниками Хмельницького ВП за місцем проживання відвідувалась ОСОБА_2 , але дверей ніхто не відчинив, при спілкуванні з останньою по телефону вона повідомила, що з`явиться в Хмельницький ВП самостійно для надання пояснень. Проте, на час прийняття рішення вона не з`явилась. ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до ДВС м.Хмельницького для вжиття заходів щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по аліментах (матеріали перевірки № 2937/19).
ОСОБА_2 на обліку в Хмельницькому наркологічному диспансері не перебуває, має постійне місце проживання, сплатила в рахунок погашення заборгованості по аліментах: 22 липня 2019 року - 400 грн., 25 вересня 2019 року - 1000 грн., 29 грудня 2019 року - 405 грн. (а. с. 67-68).
Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 ; довідкою виконавчого комітету Малиницької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 192 від 25 лютого 2019 року; довідкою КП «УМК «Озерна» № 50 від 25 лютого 2019 року; характеристикою від 25 лютого 2019 року № 51; рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 березня 2018 року; довідками Малиницького ДНЗ «Веселка» № 10 від 27 лютого 2019 року, № 13 від 3 червня 2019 року; довідками Малиницького НВК № 33 від 26 лютого 2019 року, № 81 від 12 червня 2018 року; довідками Хмельницької спеціалізованої ЗОШ № 32 від 27 лютого 2019 року № 58, № 130 від 5 червня 2019 року; довідками Другого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області № 11686 від 12 березня 2019 року, № 22192 від 2 травня 2019 року; заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2018 року; висновком органу опіки та піклування № 01-34/1598/19 від 20 червня 2019 року; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 червня 2019 року № 12019240010002927; квитанціями від 25 вересня 2019 року, 22 липня 2019 року, 29 грудня 2019 року; довідкою Хмельницького обласного наркологічного диспансеру від 14 серпня 2019 року; довідкою Головного управління ПФ України № 122220 від 12 серпня 2019 року; матеріалами перевірки Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області за зверненнями ОСОБА_1 .
З показань свідка ОСОБА_7 - класного керівника Дениса в спеціалізованій школі № 32, його маму не бачила, в школу приходять тато та бабуся.
Свідок ОСОБА_8 показала, що вона класний керівник ОСОБА_9 , вихованням якої займається батько. Дитина пояснює, що мама не приходить, це відбивається на навчанні, настрої дитини. Коли мама жила в с.Малиничі, то мама приходила, це був 1-й клас, а в подальшому все лежить на плечах батька.
ОСОБА_10 показала, що мама відноситься до неї добре, тато не пускає до мами. Вона би хотіла щоб були і мама, і тато.
ОСОБА_11 показав, що він хоче щоб це все закінчилось, мама працює, з ними не живе.
Органом опіки та піклування виконавчим комітетом Хмельницької міської ради надано висновок від 20 червня 2019 року № 01-34/1598/19 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав (а. с. 30).
Відмовляючи у позові суд виходив з того, що висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав, а тому не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом сімейно-правової відповідальності та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
       З такими висновками погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.
П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
П. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Згідно з ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України).
Ч. 2, 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - ЗУ «Про охорону дитинства») дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського Суду з прав людини (далі-Європейський Суд) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49).
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами необхідно з однієї сторони розглянути правомірність втручання у право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а з іншого - дослідити питання щодо забезпечення прав малолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).
Разом із цим відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1).
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, врахувавши зазначені норми права, а також вік дітей, відношення їх до кожного із батьків, необхідність їх духовного і фізичного розвитку, дійшов обґрунтованого висновку, що в позові ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 необхідно відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання обов`язків по вихованню дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.
Суд першої інстанції, при вирішенні спору виходив із якнайкращого забезпечення інтересів дітей, тому посилання апелянта, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи є необґрунтованими.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 с. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення. 

Повне судове рішення складено 31 березня 2020 року.

 
       Судді         А.В. Купельський

                                            Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк