ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5777/20 Справа № 199/2262/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - 
В С Т А Н О В И Л А : 

У березні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 14 червня 2016 року відповідач подав до позивача заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та Заяву № 8361187731 від 14 червня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦР» підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www/kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. 30 липня 2018 роу між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730 у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до Реєстру боржників – Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги № 20180730 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 174631,15 грн. з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30 липня 2018 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. 
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість в сумі 174631,15 грн..
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 кредитну заборгованість в сумі 45930,00 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що Умови отримання кредитів та інших послуг не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14 червня 2016 року шляхом підписання заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача витрат за управління кредитом в розмірі 60456,72 грн., то вони задоволення не підлягають, оскільки належних і допустимих доказів про узгодження ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" і відповідачем таких зобов`язань при укладанні договору суду не надано, так само як і відсутні такі умови в заяві про видачу кредиту від 14 червня 2016 року.
Таким чином, загальний розмір зобов`язання, що виник у відповідача у зв`язку з отриманням кредитних коштів та користуванням кредитом, виходячи з поданих доказів, складає 45930,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що бухгалтерська довідка ТОВ “ФК “ЦФР” щодо перерахування коштів в розмірі 16917,72 грн. є неналежним доказом, оскільки вона не містить інформації щодо способу перерахування, дати банківської операції та номеру рахунку, на який здійснено платіж, а також за відсутності первинного документа, що підтверджує реальність такої операції та правомірність врахування цих видатків у бухгалтерській відомості. Апелянт вказує, що сторони у письмовій формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитування. Крім того, апелянт зазначає, що судом не встановлена наявність у позивача права на звернення до суду із даним позовом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості за основною сумою боргу в сумі 45930,00 грн., суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2016 року відповідач подав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та Заяву № 8361187731 від 14 червня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www/kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР».
30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого позивач приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників укладеними між кредитором і боржниками.
Згідно п.1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими Кредитними Договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п. 6.2.3 Договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому, виконання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія центр фінансових рішень» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Згідно ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Відповідно до Заяви № 8361187731 від 14 червня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» Рибалка А.М. доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати, за рахунок отриманого ним кредиту, такі суми грошових коштів: 16917,72 грн. – погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № 8311091308 від 22 березня 2016 року; 10307,71 грн. – переказ на картрахунок НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг. КД 8361187731 від 14 червня 2016 року без ПДВ; 40374,57 грн. – переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД Р51.282.70108 від 29 липня 2015 року за рахунок кредитних коштів згідно КД 8361187731 від 14 червня 2016 року та заяви ОСОБА_1 ; 16224,00 грн. – оплата страхового платежу за договором страхування № 8361187731-С від 14 червня 2016 року.
Однак позивачем надано докази на підтвердження лише проведення трьох з вищевказаних операцій, а саме платіжне доручення № І84415823 на суму 10307,71 грн. - переказ на картрахунок НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг. КД 8361187731 від 14 червня 2016 року без ПДВ, а також платіжне доручення № І84415824 від 14 червня 2016 року на суму 40374,57 грн. – переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД Р51.282.70108 від 29 липня 2015 року за рахунок кредитних коштів згідно КД 8361187731 від 14 червня 2016 року та заяви ОСОБА_1 , та бухгалтерська довідка про перерахунок коштів в розмірі 16917,72 грн. - погашення поточної заборгованості за його діючим кредитним договором № 8311091308 від 22 березня 2016 року. 
Доказів проведення інших операцій, а саме оплати страхового платежу за договором страхування № 8361187731-С від 14 червня 2016 року, позивачем суду не надано.
Отже, виходячи з матеріалів справи відповідачу було надано грошові кошти в загальному розмірі 67600,00 грн..
Відповідно до довідки Товариства, ОСОБА_1 частково погасив заборгованість, а саме вніс грошові кошти 15 липня 2016 року – 4970,00 грн., 23 серпня 2016 року – 5200,00 грн., 13 жовтня 2016 року – 2500,00 грн., 30 грудня 2016 року – 2000,00 грн., 09 лютого 2017 року – 2000,00 грн., 07 квітня 2017 року – 2000,00 грн., 30 травня 2017 року – 2000,00 грн., 13 жовтня 2017 року – 1000,00 грн., а всього на суму 21670,00 грн..
Встановивши вказані обставини справи, зокрема факт отримання кредитних коштів та часткове погашення відповідачем заборгованості, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості в розмірі 45930,00 грн..
Доводи апелянта в скарзі про те, що бухгалтерська довідка ТОВ “ФК “ЦФР” щодо перерахування коштів в розмірі 16917,72 грн. є неналежним доказом, оскільки вона не містить інформації щодо способу перерахування, дати банківської операції та номеру рахунку, на який здійснено платіж, а також за відсутності первинного документа, що підтверджує реальність такої операції та правомірність врахування цих видатків у бухгалтерській відомості, а також те, що сторони у письмовій формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитування, - колегія суддів вважає необґрунтованими та безпідставними, так як відповідачем на спростування позовних вимог ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано жодного належного та допустимого доказу, тоді як позивачем доведено факт отримання кредитних коштів.
Твердження апелянта про те, що судом не встановлена наявність у позивача права на звернення до суду із даним позовом, колегія суддів також вважає безпідставними, так як вказане спростовується матеріалами справи.
Інші доводи апелянта в скарзі колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність рішення в оскаржуваній частині.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволенні позовних вимог ТОВ “ФК “ЄАПБ”.
Рішення в оскаржуваній частині як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Законність рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог колегією суддів не перевіряється, так як не є предметом апеляційного оскарження.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                               П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко