Ухвала
Іменем України 
01 червня 2020 року
м. Київ
Справа № 615/245/20
Провадження № 51 – 2570 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 травня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від                      12 березня 2020 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про закриття кримінального провадження № 42016221280000025 від 13 грудня 2019 року.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 травня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді на підставі ст. 399 ч. 4 КПК України.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку. Посилаючись на вимоги ст. 392, ст. 393 ч. 1 п. 7 КПК України вважає, що оскаржувана нею ухвала слідчого судді від 12 березня 2020 року мала бути переглянута в апеляційному порядку, чого апеляційним судом зроблено не було. Вважає ухвалу апеляційного суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню Верховним Судом.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Стаття 309 КПК України визначає перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і не передбачає можливості окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою залишено без розгляду заяву про відвід слідчого судді, постановленої в порядку ст. 81 КПК України. Параграфом 6 глави 3 КПК України також не передбачено можливості окремого оскарження в апеляційному порядку такої ухвали слідчого судді.  
За змістом частини третьої статті 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а отже законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до статті 309 КПК України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Валківського районного суду Харківської області від 12 березня 2020 року, винесена в порядку ст. 81 КПК України, не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ст. 399 ч. 4 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді.
Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення слідчого судді, окреме оскарження якого на цій стадії законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.
В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
Таким чином, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд. 
За таких обставин, доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом вимог КПК України є безпідставними.  
Враховуючи викладене, з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд   
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	              ОСОБА_2 	                     ОСОБА_3