Справа № 742/4174/19 	Головуючий у 1 інстанції Циганко М. О. 	
Провадження № 33/4823/98/20 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , та його захисника – Матвієнка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2020 року, 
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 16 грудня 2019 року, в 00.44 год., по вул. Богунського, у м. Прилуки Чернігівської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mitsubishi Pagero», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Матвієнко В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, винесену при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, та закрити провадження у справі. Зазначив, що місцевий суд проігнорував клопотання ОСОБА_1 про допит свідків, у присутності яких він відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння. Вказав на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, оскільки не вказано, від проходження якого огляду відмовився ОСОБА_1 та в який спосіб. Крім того, зазначив, що в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, працівником поліції не було складено направлення водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, у випадку відмови від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння. Також послався на відсутність доказів керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом. 
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що 16 грудня 2019 року, в 00 год. 30 хв., на своєму автомобілі «Mitsubishi Pagero» він з друзями приїхав додому, при цьому за кермом авто був його товариш - ОСОБА_3 . Коли вони всі разом вийшли з авто, через кілька хвилин у двір забігли поліцейські, які заламали ОСОБА_1 руки та повезли в лікарню. Від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився, так як автомобілем не керував. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №003257 від 16.12.2019 року, ОСОБА_1 , 16 грудня 2019 року, в 00.44 год., по вул. Богунського, у м. Прилуки Чернігівської області, керував транспортним засобом Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.2).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Допитаний у місцевому суді поліцейський ОСОБА_4 пояснив, що під час чергування, 16.12.2019 року, в 00.44 год., він зупиняв автомобіль «Mitsubishi Pagero». Але на вимогу працівників поліції транспортний засіб не зупинився, тому вони поїхали за ним. Коли автомобіль зупинився, він підійшов і побачив, що з водійського сидіння встав ОСОБА_1 , у якого були явні ознаки алкогольного сп`яніння. Він запропонував ОСОБА_1 проїхати на освідування, однак той у лікарні від проходження медичного огляду відмовився.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам, встановленим ст.256 КУпАП, а також диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої, як зазначалось вище, адміністративна відповідальність настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
А тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Посилання захисника на відсутність у матеріалах справи направлення водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, у випадку відмови від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, є безпідставним, оскільки таке направлення складається у випадку відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з результатом такого огляду. 
У даному випадку, ОСОБА_1 відразу було доставлено до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, де останній у присутності лікаря та медичної сестри відмовився від проходження такого огляду, про що і було складено протокол. 

Вищевказане підтверджується, зокрема, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких 16 грудня 2019 року до приймального відділення Прилуцької центральної міської лікарні працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1 , 1981 року народження, який в їх присутності відмовився проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння та від будь-яких підписів у протоколі (а.с.3, 4).

Посилання апелянта на відсутність доказів керування ОСОБА_1 автомобілем, не заслуговують на увагу та спростовується переглянутим в апеляційному суді відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час спілкування з поліцейськими на місці зупинки та його відмова пройти огляд на стан сп`яніння не заперечується і ним самим. 

Тому пояснення свідка ОСОБА_3 у судовому засіданні місцевого суду, що саме він керував автомобілем, є неспроможними і намаганням допомогти ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за скоєне.

Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. 

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                          

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Матвієнка В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний