ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 травня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/1845/20 
Номер провадження 22-ц/816/1254/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Підліснівська кераміка», 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гриценка Бориса Миколайовича на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми про передачу справи на розгляд іншого суду від 02 квітня 2020 року, у складі судді Сидоренко А.П., постановлену у м. Суми,

                                                    в с т а н о в и в :

27 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Зарічного районного суду м. Суми із позовною заявою до ТОВ «Підліснівська кераміка» про визнання права власності на автомобіль, усунення перешкод в користуванні автомобілем.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 квітня 2020 року цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ТОВ «Підліснівська кераміка» про визнання права власності на автомобіль, усунення перешкод в користуванні автомобілем передано на розгляд до Святошинського районного суду м. Київ.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гриценко Б.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» про те, що реєстрація особи і місце її фактичного проживання можуть не співпадати. Вказує, що ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_1 , а зареєстрована в АДРЕСА_2 , що вказала в позовній заяві і згідно з ч. 5 ст. 28 ЦПК України її позов про захист прав споживача підлягає розгляду за її місцем перебування.  
Вважає, що передача справи до Святошинського районного суду м. Києва позбавляє позивача доступу до правосуддя та суперечить ч. 5 ст. 28 ЦПК України.  
Згідно з п. 9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
За частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.
Передаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності інформації про реєстрацію місця проживання чи перебування позивача по м. Суми, та про місце заподіяння шкоди чи виконання договору на території Зарічного району м. Суми, справа підлягає розгляду за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача - ТОВ «Підліснівська кераміка», що за даними ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться зареєстрованим у . Київ, вул. Зодчих, буд. 5Б і територіально відноситься до Святошинського районного суду м. Київ.  
Проте, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись  не може.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України, на положення якої посилається позивач звертаючись до суду з вказаним позовом, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
За ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначене місце виконання або виконувати які через їх особливості можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. 
У позовній заяві місце проживання позивача зазначено: АДРЕСА_1 , однак за інформацією управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, наданої на запит суду, місце проживання ОСОБА_1 по м. Суми не зареєстроване (а.с. 1, 19). 
Однак за даними паспорта ОСОБА_1 , вона значиться зареєстрованою з 12 лютого 2020 року по АДРЕСА_2 (а.с. 29), що відноситься до підсудності Сумського районного суду Сумської області.
Таким чином, суд першої інстанції безпідставно передав справу на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва, оскільки підсудність справи визначається за вибором позивача і відповідно вимог ч. 5 ст. 28 ЦПК України розгляд справи має відбуватись за зареєстрованим місцем проживання позивача - Сумським районним судом Сумської області.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. п. 1, 4  ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до Сумського районного суду Сумської області.
Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4  ч.1 ст. 379,  ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний  суд 

                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гриценка Бориса Миколайовича задовольнити частково.
Скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 квітня 2020 року про передачу справи на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва, а справу направити для розгляду до Сумського районного суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                         О.Ю. Кононенко

Судді:                                                                                     В.І. Криворотенко

                                                                                                 С.С. Ткачук