ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

17 червня 2020 року
м. Харків

Справа № 640/5192/19
Провадження № 22-ц/818/1815/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи: 

позивач : ОСОБА_1 
представник позивача: Гончаров Дмитро Юрійович 
відповідач: АТ «Укрсоцбанк»
особа, яка подає апеляційну скаргу : АТ «Альфа -Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом адвоката Гончарова Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя, з апеляційною скаргою правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерного товариства «Альфа -Банк» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2020 року, у складі судді Шаренко С.Л., в залі суду в місті Харкові, 

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року Гончаров Дмитро Юрійович , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя.
08.01.2020 року від представника правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про зустрічне забезпечення. Обґрунтовуючи вказану заяву посилалась на те, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться справа за позовом адвоката Гончарова Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя. 22.04.2019 ухвалою Київського районного суду м. Харкова задоволено заяву представника позивача - адвоката Гончарова Д.Ю. про забезпечення позову, накладено заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить АТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №45710987 від 26.02.2019. В зазначеній ухвалі не було вирішено питання про зустрічне забезпечення. Представником відповідача зазначено, що вжиті судом заходи забезпечення позову позбавляють відповідача можливості здавати нерухоме майно в оренду, що призводить до збитків (упущеної вигоди), тому він вважає, що необхідно застосувати зустрічне забезпечення.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2020 року у задоволенні заяви представника АТ «Укрсоцбанк» про зустрічне забезпечення відмовлено.
В апеляційній скарзі представник правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа-Банк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про зустрічне забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм  процесуального права. Вказує, що звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1  як предмет іпотеки шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки ОСОБА_1  надала іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя на підставі іпотечного договору. Підписанням іпотечного договору іпотекодавець засвідчив, що він надав іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Зазначає, що 29.05.2019 судом винесено ухвалу, якою задоволено заяву про забезпечення позову. Згідно ухвали судом вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 до набрання рішенням законної сили. Звертає увагу суду на те, що власник нерухомого майна має право отримувати вигоду від його здачі в оренду і позбавлення його такої можливості є непрямими збитками (упущеною вигодою) в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України. Вказує на те, що 01.08. 2019 року між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір оренди. Згідно із цим договором орендодавець АТ «Альфа-банк» з дня підписання акту прийому-передачі передає, а орендар, приймає у строкове платне користування нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 для використання на умовах, визначених у даному Договорі. Орендна плата є цілком обґрунтованою і такою, що відповідає ринковій.

Згідно п. 2.3. Договору оренди нерухоме майно передається в оренду Орендареві на строк до 01.08.2020 року включно. Проте, у зв`язку із накладенням заборони на нерухоме майно, власник фактично позбавлений можливості розпоряджатися ним (передати майно орендарю за актом приймання-передачі), а відтак упущена вигода, з урахуванням середнього строку розгляду цивільних справ в судах, складає 120 000,00 грн. Вважає, що невжиття заходів як забезпечення позову, так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерного товариства «Альфа-Банк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що не надано доказів на підтвердження того, що застосований судом захід забезпечення позову може спричинити відповідачу збитків або майновий стан позивача може зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Також, відповідачем не надано доказів того, що позивач не має зареєстрованого місцезнаходження на території України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у березні 2019 року ОСОБА_1 до суду з позовом про скасування рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя.

19 квітня 2019 представник позивача - Гончаров Д.Ю. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2019 року заяву представника позивача - Гончарова Д.Ю. про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 45710987 від 26.02.2019 року.

08.01.2020 року представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із заявою про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом внесення на депозитний рахунок Ленінського суду грошових коштів в розмірі 120 000 грн.

Як на підставу вимог заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення позову представник АТ «Альфа-Банк» посилався на те, що у зв`язку із накладенням арешту на спірне нерухоме майно та забороною відчуження, власник фактично позбавлений можливості розпоряджатися ним (передати майно орендарю за актом приймання-передачі), а відтак упущена вигода, з урахуванням середнього строку розгляду цивільних справ в судах складає 120 000 грн.

Статтею 154 ЦПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною 3 статті 154 ЦПК України та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (частина 4 статті 154 ЦПК України).

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина 5 статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом спірних правовідносин є квартира АДРЕСА_1 , яка належить АТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 45710987 від 26.02.2019 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що обмеження права власника забороною відчуження спірної квартири спричиняють відповідачу збитки у розумінні статті 22 ЦК України.

Доводи відповідача про позбавлення можливості здавати в оренду спірне нерухоме майно - є необгрунтованими, оскільки передача майна в оренду не є тотожньою відчуженню майна. Арештом спірне нерухоме майно в ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2019 року обтяжено не було.

Вжитий судом першої інстанції вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника рухомого майна, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення, враховуючи предмет позову, захід забезпечення позову, відсутність доказів підтвердження того, що відповідач зазнала чи може зазнати збитків саме в зв`язку із вжитими заходами по забезпеченню позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерного товариства «Альфа -Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий -                                                                     Н.П. Пилипчук 

Судді -                                                                        В.Б. Яцина

                                                                               О.В. Маміна