Головуючий у І інстанції Трусова Т.О.	
Провадження №  22-ц/824/4705/2020	 	 	 	             Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
          21 травня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Головуючого судді:       Матвієнко Ю.О.,
суддів:                             Іванової І.В., Мельника Я.С.,
при секретарі:                 Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, 
 
В С Т А Н О В И В:
 
     У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя та просила про його задоволення, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого набули у власність машиномісце № НОМЕР_1 площею 15,30 кв.м., яке розташоване в секції №1 підземної автостоянки по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07 липня 2009 року, та автомобіль Honda Civic, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . 
     Вищевказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя, тому, зважаючи на недосягнення згоди щодо поділу майна, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, на підставі положень ст.ст. 69-72 СК України просила поділити вищевказане майно шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на Ѕ частину машиномісця № НОМЕР_1 та виділу у власність ОСОБА_1 автомобіля Honda Civic, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , із стягненням з нього на її користь грошової компенсації за належну їй частку у праві власності на автомобіль.Обгрунтовуючи саме такий варіант поділу майна, позивач посилалась на те, що на виділення їй машиномісця відповідач не погоджується, а щодо автомобіля, то, оскільки автомобіль є неподільним майном і перебуває у користуванні відповідача, вона погоджується на виділ автомобіля у його власність із стягненням з нього на її користь компенсації половини вартості автомобіля.
     Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.  
     В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину машиномісця № НОМЕР_1 площею 15,30 кв.м., яке розташоване в секції № 1 підземної автостоянки по АДРЕСА_1 , що зареєстроване Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» за  ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2009року, запис у реєстровій книзі №324 за реєстровим №56770 від 09.07.2009 року.
     В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за   ОСОБА_1  право власності на Ѕ частину машиномісця № НОМЕР_1 площею 15,30 кв.м., яке розташоване в секції № 1 підземної автостоянки по АДРЕСА_1 , що зареєстроване Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» за  ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2009року, запис у реєстровій книзі №324 за реєстровим №56770 від 09.07.2009 року.
     В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_1 автомобіль Honda Civic, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , вартістю 190 000 грн.
     Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію половини вартості автомобіля Honda Civic, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 95 000 грн. та судовий збір в розмірі 2 840 грн. 66 коп., а усього 97 840 грн. 66 коп.
     Не погоджуючись з рішенням суду в частині поділу автомобіля, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Незвіського Д.Я. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині поділу автомобіля та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким присудити автомобіль HondaCivic, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , йому, ОСОБА_1 , та стягнути з нього на користь ОСОБА_3 пропорційно до задоволених позовних вимог останньої судовий збір у розмірі 1 420 грн. 33 коп. Обгрунтовуючи скаргу, відповідач посилався на те, що згідно ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому, ним, ОСОБА_1 , попередньо не внесено на депозитний рахунок суду грошової суми, яка б відповідала можливій частці ОСОБА_3 в спільному майні (автомобілі), що підлягає поділу, а тому такий варіант поділу судом автомобіля є помилковим.  
     В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Незвіський Д.Я. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.
     Позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат Навальнєва Н.М. в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечили та просили рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
     Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
     Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.    
     Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
     Оскільки рішення суду оскаржено лише в частині поділу автомобіля та розподілу судових витрат, апеляційний суд згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення виключно в цій частині.
     З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що сторони по справі під час перебування у зареєстрованому шлюбі набулиу власність машиномісце № НОМЕР_1 площею 15,30 кв.м., яке розташоване в секції № 1 підземної автостоянки по АДРЕСА_1 , зареєстроване за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності від 07.07.2009 року(том1, а.с.31-32), та автомобіль Honda Civic, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за відповідачем на підставі довідки-рахунку № ЄГП891999 від 20.12.2007року та ВМД № 06/7/021611 від 01.12.2007року (том 1, а.с.126, 173).
     Вищевказане майно згідно вимог ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, що було визнано відповідачем під час розгляду справи.
     Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
     Оскільки сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено частиною 2 цієї статті, даний спір повинен вирішуватися судом.
     За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.
     Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 СК України, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
     Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України, та за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини 4, 5 статті 71 СК України).
     Належний сторонам на праві спільної сумісної власності автомобіль HondaCivic, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі; згоди на отримання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль відповідач не надав, натомість таку згоду надала позивач, яка не заперечувала проти виплати їй відповідачем грошової компенсації вартості її частки у праві власності на автомобіль із виділенням автомобіля відповідачу.
     Враховуючи викладене, законним та обґрунтованим є висновок суду про поділ автомобіля шляхом виділу його відповідачу ОСОБА_1 із стягненням з нього на користь позивача ОСОБА_3 грошової компенсації вартості її частки у праві власності на автомобіль. Розмір компенсації (95 000 грн.) судом визначений на підставі наявних у справі належних та допустимих доказів, і відповідачем у встановлений законом спосіб спростований не був.
     Доводи апеляційної скарги відповідача про незастосування судом положень ч. 5 ст. 71 СК України, відповідно до якої обов`язковою умовою поділу автомобіля, як неподільної речі, є внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової суми, яка належатиме до сплати позивачу, право власності якої на частку в автомобілі припиняється, колегією суддів відхиляються, оскільки за системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СКУкраїни згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Правила, визначені частиною п`ятою названої статті застосовуються, коли позивач висуває вимогу про виділення йому в натурі певного майна в порядку поділу, а відповідачу пропонує грошову компенсацію. У такому випадку позивач зобов`язаний попередньо внести грошові кошти на депозитний рахунок суду, які при задоволенні позову будуть виплачені відповідачу у якості грошової компенсації його частки у спільному майні. 
     Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, з дотриманням норм матеріального права.      
     Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга відповідача не містить.
     Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
     Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Оскільки судом першої інстанції рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
     Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем, - залишити без задоволення. 
 
     Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року - залишити без змін.
 
     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття таможе бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
 
     Головуючий: 
 
     Судді: