Постанова
Іменем України        
10 червня 2020 року                                                                     
м. Київ                                                                    
справа № 242/3451/17-ц
провадження № 61-46445св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач -  Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу»,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року у складі судді Владимирської І. М. та постанову Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Лопатіної М. Ю., Білини Т. І., Зайцевої С. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він перебуває у договірних правовідносинах з відповідачем, який надає йому послуги з централізованого водопостачання. 
В травні 2017 року відповідач повідомив його про необхідність провести повірку засобів обліку холодної води, яку він здійснив 12 травня 2017 року, про що було складено акт               № 1742 про введення в експлуатацію вузла обліку холодної води від 18 травня                         2017 року. 
В липні 2017 року на адресу позивача надійшло повідомлення від відповідача стосовно наявності у нього заборгованості за надання послуг у розмірі 2 550,95 грн, нарахованої за нормативами без урахування показань засобів обліку, яка утворилась у зв`язку з нездійсненням своєчасної повірки засобу обліку за період з липня 2015 року по травень 2017 року. Вважає, що дії Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі - КП «Компанія «Вода Донбасу») щодо розрахунку оплати за послуги за нормативами без урахування показників засобів обліку за період з липня 2015 року по травень                      2017 року є неправомірними, а тому просив суд зобов`язати відповідача перерахувати суми до сплати за послуги за період з 2015 по травень 2017 року, виходячи з фактичних показань лічильника обліку холодної води.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано КП «Компанія «Вода Донбасу» провести перерахунок нарахувань за послуги централізованого водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 01 липня 2015 року до 01 травня               2017 року, враховуючи фактичні показання лічильника обліку холодної води (КВ - 1.5, заводський номер 272916).
Постановою Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року апеляційну скаргу КП «Компанія «Вода Донбасу» залишено без задоволення, а рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року без змін.
Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції вказував, що проведення періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води у тому числі їх демонтаж, транспортування повинні здійснюватись за рахунок виконавця зазначених послуг, тобто КП «Компанія «Вода Донбасу», що відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема статті 17 «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Невключення витрат, пов`язаних з проведенням повірки лічильників, у тарифи послуг відповідача, не звільняє останнього, як виконавця послуг, від обов`язку по проведенню за власний рахунок чергової повірки квартирних засобів обліку води у квартирі позивача.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У жовтні 2018 року представник КП «Компанія «Вода Донбасу» -  Коновалов В. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області                     від 25 вересня 2018 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, а у справі ухвалити нове по суті спору не передаючи справи на новий розгляд.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку, що КП «Компанія «Вода Донбасу» зобов`язане за власний рахунок проводити планову повірку лічильників холодної води, оскільки витрати на її проведення не були включені до тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води.
Представник заявника вказував, що тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для потреб населення  для заявника встановлено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 листопада 2015 року № 2869. Тарифи, які визначені для позивача не містять витрат на періодичну повірку засобів вимірювання.
Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано
Рух справи в суді касаційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Селидівського міського суду Донецької області.
Згідно з розпорядженням від 15 квітня 2020 року № 1097/0/226-20 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями та рішенням зборів суддів касаційного цивільного суду                            від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя» призначено повторний автоматизований розподіл судових справ за касаційними провадженнями. Доповідачем у цій справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Литвиненко І. В., судді, які входять до складу колегії: Висоцька В. С., Фаловська І. М.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з холодного водопостачання, які йому надаються КП «Компанія «Вода Донбасу» за адресою:                             АДРЕСА_1, про що свідчить копія особового рахунку № НОМЕР_1 та здійснення ним періодичної оплати за водопостачання.
Згідно претензії від 12 травня 2017 року КП «Компанія «Вола Донбасу» повідомило позивача про заборгованість за послуги водопостачання станом на 01 травня 2017 року у розмірі 2 475 грн та попередило про відключення від послуг водопостачання та водовідведення через 14 днів після отримання претензії у випадку непогашення боргу.
Згідно акту від 18 травня 2017 року № 1742  прилад обліку холодної води, лічильник КВ 1,5 № 272916 було перевірено 12 травня 2017 року, неточностей в його роботі не встановлено.
З липня 2015 року, згідно виписки з особового рахунку, відповідач перевів позивача на тариф, що передбачений для споживачів холодної води без приладу обліку води. При цьому відповідачем не було надано доказів того, що він після, або до цього моменту звертався до позивача з вимогою надати доступ до приладу обліку холодної води, або просив узгодити дату перевірки тощо.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України  наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на момент приймання в експлуатацію лічильника води, встановленого у квартирі позивача) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності. Порядок встановлення міжповірочних інтервалів визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»).
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на час передачі позивачем лічильника води на повірку та нарахування позивачу за послуги з водопостачання за нормами споживання) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час вирішення справи судами) відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України 
«Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами № 630.
Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.
Отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є КП «Компанія «Вода Донбасу», тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Включення до тарифів плати за повірку приладів обліку води, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки не залежить від дій позивача, оскільки стосується правових взаємовідносин КП «Компанія «Вода Донбасу» як виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування, а позивач має право на безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води.
Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі                                         № 229/1539/17 (касаційне провадження № 61-27909сво18).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що підприємства, які надають послуги споживачам з централізованого постачання холодної води, водовідведення (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги. Невключення витрат, пов`язаних з проведенням повірки лічильників, у тарифи послуг відповідача, не звільняє останнього, як виконавця послуг, від обов`язку по проведенню за власний рахунок чергової повірки квартирних засобів обліку води у квартирі позивача.
Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за особовим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 .
Отже Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та за таких же підставне приймає до уваги аналогічні доводи представника відповідача, які містяться у касаційній скарзі
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ                            від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» залишити без задоволення.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. В. Литвиненко	
 	 	
 	В. С. Висоцька	
 	 	
 	І. М. Фаловська