ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 р.	Справа № 524/15/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Старостіна В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Нестеренко С.Г., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська, 39600, повний текст складено 05.02.20 року по справі № 524/15/20
за позовом                   ОСОБА_1  
до                  Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Рахманова Владислава Леонідовича ,                  Департаменту патрульної поліції Національної поліції                          
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Рахманова Владислава Леонідовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції, в якому просив скасувати постанову відповідача - інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Рахманова Владислава Леонідовича від 27 грудня 2019 року, серії ЕАК № 1910457, про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, а адміністративне провадження закрити. 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.02.2020 залишено без задоволення позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Рахманова Владислава Леонідовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Залишено без змін постанову інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Рахманова Владислава Леонідовича від 27 грудня 2019 року, серії ЕАК № 1910457, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про задоволення  позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.             
Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи, оскільки до адміністративного позову не додано жодних доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, справу розглянути за відсутності відповідача. Обґрунтовуючи власну правову позицію в даних правовідносинах, відповідач посилається на пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання  були повідомлені своєчасно та належним чином.
23.03.2020 до суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, обґрунтоване запровадженням з 12.03.2020 по 03.04.2020 карантину на території України через спалах у світі коронавірусу (COVID-19) та неможливістю прибути до суду через відсутність транспортного сполучення. 
Розглянувши подане клопотання колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення, оскільки функціонування органів державної влади не зупинено (призупинено), в тому числі судів, які наразі працюють в звичайному режимі, але з дотриманням норм, попереджаючих розповсюдження інфекції.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до рішення Ради суддів України від 17.03.2020 № 19 затверджено Рекомендації щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, відповідно до яких рекомендовано, зокрема здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з метою дотримання строку розгляду апеляційної скарги, передбаченого ч.5 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), необхідно продовжити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами, а у задоволенні заяви представника позивача відмовити.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою відповідача - інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Рахманова Владислава Леонідовича від 27 грудня 2019 року, серії ЕАК № 1910457, позивача  ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він, як зазначено у постанові, цього дня, близько12 год. 57 хв. в м. Кременчук по вул. Гайдамацькій, 145, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ VITO 108 D , номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» розділу 33 ПДР України.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач надав належні докази правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП  під час розгляду справи судом.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
У п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Дорожній знак 2.2 Розділу 33 ПДР України «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.
Відповідно п. 8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи:
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок доріг.
Відповідно до Додатку 1 ПДР України передбачені дорожні знаки пріоритету, зокрема знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення вимог дорожніх знаків - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
В підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано до суду відеозапис.
Дослідивши наданий відеозапис, колегія суддів зазначає, що з нього не вбачається, що саме автомобіль позивача марки MERCEDES-BENZ VITO 108D, номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кременчук по вул. Гайдамацькій, 145 не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» п. 33 ПДР України. Також зазначеним відеозаписом не зафіксовано факт зупинки автомобіля позивача, зафіксовано лише процес розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено.
Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.
Відповідач, як при розгляді справи про адміністративні правопорушення, так і до суду, не надав належні і допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем порушення вимог п. 33 ПДР України.
Тобто, доказ на підставі якого прийнята постанова, який підтверджує скоєння позивачем правопорушення є відсутнім.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 у справі № 338/855/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також колегія суддів наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.
У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Разом з тим, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 1910457 від 27 грудня 2019 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.
Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Така правова оцінка щодо належності доказів у справі висловлена у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 р. у справі № 337/3389/16-а та від 15.11.2018 року у справі № 524/7184/16-а.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що, інспектор при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Судова колегія також звертає увагу на загальні засади недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем під час розгляду справи ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови.
Отже, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність оскаржуваної постанови та відсутність підстав для її скасування.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що слід скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про задоволення позову. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 310, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2020 року по справі № 524/15/20 скасувати. 
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону патрульної поліції у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Рахманова Владислава Леонідовича серії ЕАК № 1910457 від 27 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн, та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    В.В. Старостін   	
Повний текст постанови складено  24.03.2020 року