УХВАЛА        
 
03 квітня 2020року
м. Київ
 
справа № 229/6331/19
провадження № 61-5880ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Лаврищевим Віктором В`ячеславовичем, на постанову Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до АТ «Українська залізниця», в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за березень-липень 2017 року (з урахуванням компенсації за невикористані дні відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та зборів, у розмірі 19 465 грн 38 коп., а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 4 114 грн 18 коп.
 
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь                                          ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період                   березень-липень 2017 року в загальному розмірі 17 494 грн 85 коп., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 4 114 грн 18 коп., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за березень                     2017 року в в сумі 1 954 грн 67 коп., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, допущено до негайного виконання.
 
Місцевий суд, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , керуючись статтею 21 Закону України «Про оплату праці», статтями               115, 116 КЗпП України, виходив з того, що з боку відповідача має місце порушення строків виплати заробітної плати позивача та має місце заборгованість по заробітній платі та оплаті за час порушенням термінів її виплати за березень-липень 2017 року. 
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено.
Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2019 року в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період                   березень-липень 2017 року в загальному розмірі 17 494 грн 85 коп., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, та компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 4 114 грн 18 коп., з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, а також в частині розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання нею службових обов`язків, а також даних щодо тарифної ставки, виходячи з якої повинна обраховуватись заробітна плата, розрахунково-платіжних відомостей та інших документів з обліку праці та заробітної плати за спірний період. Приведений позивачем розрахунок також не знайшов свого підтвердження належними доказами та суперечить інформації, яка наявна в матеріалах справи.
 
30 березня 2020 року представник  ОСОБА_1 - адвокат                   Лаврищев В. В. звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 25 лютого             2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 18 грудня 2019 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються                                        справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків,                      якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» є стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 23 579 грн 56 коп., яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа № 229/6331/19 є малозначною згідно з наведеними приписами                         ЦПК України.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
В резолютивній частині постанови Донецького апеляційного суду від              25 лютого 2020 року зазначено, що вона не підлягає касаційному оскарженню.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Лаврищевим В. В., на постанову Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Лаврищевим Віктором В`ячеславовичем, на постанову Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов