Постанова
Іменем України                           
 
08 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 712/15758/18
 
провадження № 61-11405св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року у складі судді Марцішевської О. М. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 14 травня 2019 року 
у складі колегії суддів: Сіренка Ю. В., Пономаренка В. В., Фетісової Т. Л., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» (далі - КПТМ «Черкаситеплокомуненерго») про стягнення заробітної плати.
Позовна заява мотивована тим, що наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 03 січня 2012 року він прийнятий на посаду завідувача господарством.
Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 26 лютого 2018 року № 13-р його звільнено з посади завідувача господарством за власним бажанням 
за статтею 38 КЗпП України.
Зазначав, що за весь час роботи заробітна плата йому нараховувалась та виплачувалась із порушенням вимог статтей 96, 97 КЗпП України, 
статтей 14, 15 Закону України «Про оплату праці» щодо договірного регулювання оплати праці працівників підприємств на основі галузевої угоди відповідно до законів, а форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних 
і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевою угодою.
Викладене передбачає обов`язок роботодавця при встановленні працівникам окладів керуватись галузевими угодами.
Пунктами 1.1.3 галузевої угоди на 2010-2012 роки та пунктами 3.1.1-3.1.4 галузевої угоди на 2013-2015 роки встановлено: мінімальну тарифну ставку (оклад) за просту некваліфіковану працю у розмірі не нижче визначеної законодавством мінімальної заробітної плати та мінімальну тарифну ставку робітника І розряду - у розмірі не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом; єдину сітку міжрозрядних тарифних коефіцієнтів - у додатку; коефіцієнти співвідношення розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва - у додатку 3.
Мінімальна заробітна плата, яка є основою формування сітки посадових окладів, встановлюється Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.
Мінімальна тарифна ставка робітника І розряду основного виробництва для відповідача, основним видом діяльності якого є експлуатація обладнання котелень, теплових та електричних мереж, встановлюється: з січня 
2012 року - 1 073 грн х 1,2 х 1,42 = 1 828,39 грн, де 1,42 - коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду до мінімальної тарифної ставки робітника основного виробництва; з квітня 2012 року - 1094 грн х 1,2 х 1,42 = 1 864,18 грн; з липня 2012 року 1 102 грн х 1,2 х 1,42 = 1 877,81 грн; з жовтня 2012 року - 1 118 грн х 1,2 х 1,42 = 
1 905,07 грн; з грудня 2012 року - 1 134 грн х 1,2 х 1,42 = 1 932,34 грн; з січня 2013 року - 1 147 грн х 1,2 х 1,42 = 1 954,49 грн.
З 10 вересня 2013 року, тобто у періоду дії галузевої угоди на 2013-
2015 роки, збережено коефіцієнти співвідношень, тобто механізм розрахунку мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва залишився незмінним. Отже, з грудня 2013 року - 1218 грн х 1,2 х 1,42 = 2 075,47 грн; з вересня 2015 року - 1 378 грн х 1,2 х 1,42 = 
2 348,11 грн; з травня 2016 року - 1 450 грн х 1,2 х 1,42 = 2 470,80 грн; 
з грудня 2016 року - 1 600 грн х 1,2 х 1,42 = 2 726,40 грн.
Зазначав, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 
2017 року -1 600 грн, з 01 січня 2018 року - 1 762 грн.
Пунктами 3.1.2-3.1.5 галузевої угоди на 2017-2018 роки встановлено мінімальну тарифну ставку (оклад) за просту некваліфіковану працю 
у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, 
а мінімальну тарифну ставку робітника І розряду - в розмірі не менше 120 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, коефіцієнти співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника 
І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої галузевою угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду, коефіцієнти співвідношення розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва (мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії) згідно з додатком 3 до цієї Угоди.
Мінімальна тарифна ставка робітника основного виробництва у 2017 році розраховується так: 1 600 грн х 1,2 х 1,58 = 3 033,60 грн, де 1,58 - коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника основного виробництва.
Мінімальна тарифна ставка робітника основного виробництва у 2018 році розраховується так: 1 762 грн х 1,2 х 1,58 = 3 340,75 грн.
Посада завідувача господарством відповідно до (ДК 003-2010) Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336, який є нормативним документом, обов`язковим з питань управління персоналом на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності, належить до кваліфікаційної групи «керівники».
Чисельність працюючих у відповідача складає більше 500 осіб.
Враховуючи необхідність забезпечення роботодавцем міжпосадових співвідношень при формуванні розміру посадового окладу завідувача господарством необхідно застосовувати коефіцієнт співвідношення розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітника 
І розряду основного виробництва 2012 рік - 30 вересня 2013 року - 2,3; 
01 жовтня 2013 року - 31 грудня 2016 року - 2,4; 1 січня 2017 року - 
2018 рік - 2,4.
Вказував, що у зв`язку з тим, що займана ним посада завідувача господарством належить до кваліфікаційної групи «керівники» та йому неправильно визначено відповідачем коефіцієнт при нарахуванні заробітної плати, то йому недорахована заробітна плата за 2012 рік у розмірі 
45 091,33 грн, за 2013 рік - 50 150,07 грн, за 2014 рік - 55 922,75 грн, 
за 2015 рік -58 490,84 грн, за 2016 рік - 66 120,14 грн, за 2017 рік - 
79 169,30 грн.
Вважав, що сума недорахованої заробітної плати за весь період роботи складає 364 466,08 грн.
Також, виплачені у лютому 2018 року суми заробітної плати за оплату днів відпустки в розмірі 1 353,30 грн та компенсація за всі не використані позивачем дні відпустки в розмірі 1 959,10 грн підлягають перерахунку, виходячи із останніх 12 календарних місяців роботи, враховуючи суми заробітної плати, яка не нарахована йому через занижені розміри посадових окладів.
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на його користь заробітну плату за весь період роботи в сумі 364 466,08 грнта заробітну плату за весь період затримки повного розрахунку з дати припинення трудового договору по дату прийняття рішення судом, у сумі 106 546,05 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року 
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що посада завідувача господарства не є керівною посадою, а тому відповідачем нарахувалась заробітна плата позивачу з дотриманням вимог законодавства про оплату праці, при цьому з позивачем у день звільнення був здійснений розрахунок по заробітній платі в повному обсязі, а отже, вимога ОСОБА_1 щодо стягнення недонарахованої заробітної плати є необґрунтованою та безпідставною.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 14 травня 
2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при встановленні конкретних розмірів оплати праці працівників, відповідач правомірно керувався додатками 1, 2, 3 до колективного договору, відповідно до якого коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців технічних службовців до мінімального посадового окладу працівника основної професії встановлений для завідувача господарства на рівні 1,2-1,7, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу,
у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог, оскільки судами безпідставно не враховано того, 
що у період з 2012 по 2018 роки діяли три колективні договори, а саме: 2011-2015 років, 2016 року та 2017-2018 років.
Крім того, у період з 2012 по 2018 роки діяли три галузеві угоди, а саме: на 2010-2012 роки, 2013-2015 роки та 2017-2018 роки, і в жодній з них не зазначено, що для завідувача господарством встановлений коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів на рівні 1,7. 
Вважає, що висновки судів попередніх інстанцій суперечать змісту галузевих угод.
Крім того, зі змісту колективних договорів за 2016 рік та 2017-2018 роки, 
а саме додатку № 2, передбачено коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців технічних службовців до мінімального посадового окладу працівника основної професії встановлений для завідувача господарства на рівні 
1,2-1,7. Однак встановлення коефіцієнту співвідношень на рівні 1,2-1,7 для посади завідувача господарства є незаконним й суперечить нормам чинного законодавства, оскільки згідно з пунктом 1.9 колективних договорів 2016 року та 2017-2018 роки передбачено, що прийняті норми 
і положення генеральної і галузевої угод, або зміни та доповнення до них, які забезпечують більш високі трудові і соціальні гарантії, ніж цей договір, мають пріоритет перед відповідними положеннями цього договору.
Виходячи зі змісту галузевих угод на 2013-2015 роки та 2017-2018 роки, 
а саме додатку № 3, посада завідувача господарства повинна бути прирівняна до начальників цехів, дільниць.
 
Відзив на касаційну скаргу учасників справи
У жовтні 2019 року КПТМ «Черкаситеплокомуненерго»подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 01 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 березня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до наказу КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 03 січня 
2012 року № 1 ОСОБА_1 прийнятий на посаду завідувача господарством (а.с. 15).
Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 26 лютого 2018 року № 13-р ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача господарством за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.
14 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» із листом, в якому просив зробити 
перерахунок заробітної плати, починаючи з 2012 року і до звільнення, відповідно до посадових окладів, встановлених відповідно до галузевих угод в терміни перерахунку в цілому по підприємству і виплатити різницю 
в строки встановлені законодавством, або надати відповідь разом 
з копіями положень про преміювання, які діяли за період його роботи.
Листом від 12 липня 2018 року № 07/1046 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» повідомило ОСОБА_1 , що заробітна плата робітникам підприємства нараховується згідно зі галузевою угодою, укладеною між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, зареєстрованої в Міністерстві соціальної політики України та колективного договору, укладеного 
між КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» і первинною профспілковою організацією, яка є організаційною ланкою Всеукраїнської профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості та побутового обслуговування населення України.
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, що займана ним посада завідувача господарством належить до кваліфікаційної групи «керівники» і відповідно повинні бути застосовані інші коефіцієнти при нарахуванні заробітної плати.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК Україникожна особа має право 
в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається КЗпП України, Законом України «Про оплату праці»та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Статтею 5 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про оплату праці» системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів 
і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, в тому числі умови запровадження та розміри премій встановлюються підприємствами у колективному договорі 
з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.
Відповідно до статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних 
і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови введення та розмір надбавок, доплат, премій, винагородження та інших заохочувальних, компенсаційних та гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами самостійно в колективному договорі з дотриманням норм 
і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) 
і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вищезазначених вимог.
Судом встановлено, що заробітна плата працівникам КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» нараховується відповідно до галузевої угоди, укладеноїміж Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Об`єднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конфедерація роботодавців житлово-комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, зареєстрованої 
в Міністерстві соціальної політики України, та колективного договору, укладеного між КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» і первинною профспілковою організацією, яка є організаційною ланкою Всеукраїнської профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості та побутового обслуговування населення України.
Згідно з додатком № 3 до галузевої угоди, коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімальної тарифної ставки робітників І розряду основного виробництва (мінімального посадового окладу (ставки) працівника основної професії) для завідувача господарством встановлена 
в розмірі 1,7.
Перелік та розмір доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів, які враховуються при обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру, встановлюються згідно з додатком № 4 до колективного договору.
Додатком № 3 колективного договору передбачено коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців до мінімального посадового окладу працівника основної професії, встановлений для завідувача господарства на рівні 1,2-1,7 (а.с. 27 зворот).
Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (ДК003-2010) посада завідувача господарством має код професії - 1239.
Згідно з пунктом 5.16 колективного договору директор підприємства має право змінювати галузеві коефіцієнти окремим категоріям працівників, але не нижче мінімального розміру, встановленого галузевою угодою.
Наказом КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 02 січня 2013 року № 7 затверджено організаційну структуру КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», яка є додатком № 1 до цього наказу (а.с. 25).
Відповідно до організаційної структури КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» (додаток № 1 до наказу) посада завідувача господарства віднесена 
до адміністративно-господарських працівників (а.с. 26).
Таким чином, посада завідувача господарства не є керівною посадою, тому нарахування заробітної плати відповідачем здійснювалося з дотриманням усіх вимог законодавства.
Ураховуючи зазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився 
і апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що посада завідувача господарства не відноситься до категорії керівних посад у КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», а тому нарахування заробітної плати 
ОСОБА_1 здійснювалося відповідачем відповідно до норм закону. 
При цьому судом правильно зазначено, що при встановленні конкретних розмірів оплати праці працівників відповідач правомірно керувався додатками № 1, 2, 3 до колективного договору, відповідно до якого коефіцієнт співвідношень розмірів мінімальних місячних посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців технічних службовців до мінімального посадового окладу працівника основної професії встановлений для завідувача господарства на рівні 1,2-1,7. Також у день звільнення позивача відповідачем був здійснений розрахунок по заробітній платі в повному обсязі.
Також правильним є посилання суду на те, що посада позивача не відноситься до категорії «керівники», оскільки відповідно до затвердженої 
06 грудня 2011 року директором КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» посадової інструкції завідувача господарством, завідувач господарства підпорядковується заступнику директора з загальних питань підприємства. Завідувач господарства у роботі керується законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України з питань господарської діяльності, Статутом підприємства, цією Інструкцією, наказами 
і розпорядженнями директора підприємства, Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до пункту 3 Інструкції завідувач господарства повинен знати структуру підприємства та перспективи її розвитку. ОСОБА_1 був ознайомлений з цією посадовою інструкцією, що підтверджується його підписом (а.с. 83-84).
Вирішуючи спір, суди, врахувавши наведені вище норми права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 
ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами позовні вимоги, а доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах першої та апеляційної інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах трудового законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції. 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 14 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                           І. А. Воробйова
 
                                                                                                                        Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Р. А. Лідовець
 
Ю. В. Черняк