УХВАЛА

10 квітня 2020 року 
Київ
справа №160/7855/18
адміністративне провадження №К/9901/9756/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №160/7855/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

          Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Дніпропетровської області звернулось з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції. 

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.01.2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року в адміністративній справі №160/7855/18 було залишено без руху та надано десятиденний строк з дати отримання ухвали для усунення недоліків шляхом подання клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є.

          На виконання вимог наведеної ухвали, відповідачем до суду було подано заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги, яке обґрунтоване посиланням на те, що первісна апеляційна скарга Головного управління ДФС у Дніпропетровській області була подана у строки, встановлені  КАС України, проте повернута з підстав несплати судового збору, що на той час, було зумовлено відсутністю коштів, необхідних для сплати судового збору.
          В зв`язку з не усуненням недоліків, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження, апеляційну скаргу повернуто. Суд визнав неповажними причини пропущення строку на апеляційне оскарження, зазначені у клопотанні Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
  Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керувався приписами пункту 4 частини 1  статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши, що не можуть визнаватись поважними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження наведені скаржником у відповідному клопотанні, оскільки зазначені скаржником обставини попереднього звернення з апеляційною скаргою вже визнавалися судом такими, що є не поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, про що скаржника було повідомлено ухвалою суду. 

          06.04.2020 відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанцій про відмову у відкритті апеляційного провадження, на обґрунтування якої зазначено про порушенням судом норм процесуального права, що є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

          Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, - підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

          Суд приходить до висновку про необґрунтованість касаційної скарги, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. 

          Згідно з вимогами статті 295 КАС України, - апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
          Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1).
          Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2).
          Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною другою  статті 299 цього Кодексу (ч.3).
 
          Відповідно до вимог частин першої та другої статті 298 КАС України, - до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених  статтею 296  цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169  цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 295  цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

          Згідно пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

          За змістом оскаржуваної відповідачем у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження застосував наведене положення процесуального Закону. 

          Зокрема, суд апеляційної інстанції встановивши, що відповідач, повторно звертаючись з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, порушив строк на апеляційне оскарження, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, залишив її без руху та надав  можливість вказати інші підстави для поновлення строку.
        
  Відповідач  надав до суду апеляційної інстанції клопотання, яке мотивував тим, що у податкового органу відсутнє належне фінансування, що перешкодило своєчасно сплатити судовий збір за подання вперше апеляційної скарги, наслідком чого стало повернення апеляційної скарги. Існування інших обставини, які стали причиною пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою відповідачем суду наведено не було.

          Такі мотиви були визнані судом апеляційної інстанції недостатніми, з огляду на те, що відповідач мав можливість звернутись до суду з апеляційною скаргою, оформленою у відповідності до вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, починаючи з 18.03.2019 (дата ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги поданої відповідачем вперше). Вдруге, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою лише 19.04.2019.(про те, ухвалою апеляційної інстанції 14.06.2019 відповідачу знову повернуто апеляційну скаргу. 28.12.2019 відповідач втретє звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою. Отже, ним не вжито заходів для невідкладного звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення суду після усунення обставин, які були підставою для повернення апеляційної скарги та після здійснення сплати судового збору. 

          Таким чином, у Верховного Суду немає сумнівів щодо дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження 

          При цьому Верховний Суд вважає за необхідне наголосити, що строки, які визначені Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначені, а їх поновлення чи продовження є виключною компетенцію адміністративних судів. Зловживання таким правом з боку сторін справи є неприпустимим. 

          Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 333 КАС України Суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
          У відповідності до пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.  

          Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження в зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження правильно застосував вимоги ст.ст.295, 298, 299 КАС України, Суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у даній справі. 
    
Керуючись пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,  

УХВАЛИВ:

          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровської області на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі № 160/7855/18.
          Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду