ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року	Львів	Справа № 140/3752/19 пров. № А/857/4997/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді -                                       Носа С. П.,
суддів -                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.,
за участю секретаря судового засідання -   Джули В. М.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року в справі № 140/3752/19 (головуючий суддя - Дорошенко Н. О., м. Рівне, повний текст ухвали складено 08 квітня 2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності про визнання протиправним та скасування висновку,-

                                                            ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Громадської ради доброчесності, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок про невідповідність судді Волинського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений рішенням від 02.09.2019.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, визначених частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки тій обставині, що позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, що передбачено Регламентом Громадської ради доброчесності. Тому висновок суду, що у спірній ситуації законом не передбачено можливості досудового порядку вирішення спору є помилковим. Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу, що до спірних правовідносин слід застосовувати строк, встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки даний спір не виник з приводу прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити. 
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з позовом, встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а доводи клопотання про поновлення пропущеного строку є безпідставними, оскільки у спірній ситуації законом не передбачено можливості досудового порядку вирішення спору.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, що Громадською радою доброчесності виготовлено висновок про невідповідність судді Волинського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений рішенням від 02.09.2019.
23.09.2019 позивач ознайомився з вказаним висновком на сайті Громадської ради доброчесності, про що зазначає у позовній заяві. 
Після ознайомлення з висновком відносно себе позивач одразу звернувся до відповідача із зверненням про скасування цього висновку, оскільки Громадська рада доброчесності може надані нею висновки скасовувати чи відкликати.
У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив, що, подавши Громадській раді доброчесності звернення про скасування висновку, він мав законні очікування, що за результатами розгляду його звернення Рада відкличе або скасує свій висновок.
Оскільки Громадська рада доброчесності протягом двох місяців не надавала відповіді на звернення ОСОБА_1 , не відкликала та не скасувала свій висновок, тому позивач звернувся до суду з даним позовом лише в грудні 2019 року. 
Згідно з частинами першою та п`ятою статті  122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
За змістом частини першої та четвертої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Повноваження Вищої кваліфікаційної комісії суддів України визначені статтею 93 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), відповідно до положень якої Вища кваліфікаційна комісія суддів України, зокрема, проводить кваліфікаційне оцінювання; забезпечує ведення суддівського досьє, досьє кандидата на посаду судді (пункти 7, 8).
Відповідно до частини шостої статті 85 Закону № 1402-VIII формування і ведення суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) здійснюються в автоматизованій системі. Оригінали окремих документів, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, можуть додатково зберігатися у паперовій формі.
Формування і ведення суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) здійснюються у порядку, визначеному Вищою кваліфікаційною комісією суддів України після консультацій із Радою суддів України.
Відповідно до підпункту 16 частини четвертої статті 85 Закону № 1402-VIII суддівське досьє має містити висновок Громадської ради доброчесності (у разі його наявності).
Згідно з частиною першою статті 87 Закону № 1402-VIII Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.
Громадська рада доброчесності: 1) збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 2) надає Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 3) надає, за наявності відповідних підстав, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє; 4) делегує уповноваженого представника для участі у засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді); 5) має право створити інформаційний портал для збору інформації щодо професійної етики та доброчесності суддів, кандидатів на посаду судді (частина шоста статті 87 Закону № 1402-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 18 Регламенту Громадської ради доброчесності, схваленого рішенням Громадської ради доброчесності № 1/2016 від 23.11.2016, зі змінами, за результатами перевірки та (або) аналізу інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією або зборами за відсутності підстав для прийняття (затвердження висновку) може прийняти рішення про надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформації щодо доброчесності та (або) етичності поведінки судді (кандидата на посаду судді), якщо вона може бути важливою для цілей кваліфікаційного оцінювання.
Частинами першою-третьою статті 19 Регламенту Громадської ради доброчесності встановлено, що за результатами аналізу та перевірки інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією приймає вмотивований висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, якщо визнає: 1) достовірною інформацію, яка є достатньою для такого висновку; або 2) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію доброчесності чи професійної етики, що може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади.
Негативна репутація судді або кандидата на посаду судді, недобросовісність можуть згадуватися у висновку, якщо твердження про це обґрунтовується відповідними обставинами.
У висновку наводяться посилання на джерела інформації, а в разі необхідності самі джерела додаються до висновку (частина друга статті 19 Регламенту).
Прийнятий колегією Ради висновок виноситься на збори Ради для затвердження. Рада зборами може:
1) затвердити висновок (у тому числі внісши зміни у разі необхідності) і надати його Вищій кваліфікаційній комісії суддів України;
2) скерувати висновок відповідній або іншій колегії Ради чи окремому члену Ради для доопрацювання із внесенням на затвердження Ради;
3) прийняти рішення про направлення інформації Вищій кваліфікаційній комісії суддів України без затвердження висновку;
4) відхилити висновок.
Рада на зборах може затвердити висновок за пропозицією члена Ради без його попереднього прийняття колегією Ради. При цьому вона може внести у разі необхідності зміни (частина третя статті 19 Регламенту).
Відповідно до частини четвертої статті 19 Регламенту Громадської ради доброчесності за наявності важливої інформації Рада у подальшому може окремим рішенням змінити або скасувати висновок, або затвердити новий висновок.
Аналізуючи вищенаведені положення нормативних актів, колегія суддів вважає, що Регламентом Громадської ради доброчесності передбачено можливість досудового врегулювання спору, а саме за наявності важливої інформації Рада може змінити, скасувати або затвердити новий висновок. 
Як вбачається з матеріалів справи, після ознайомлення з висновком про невідповідність судді Волинського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, який затверджений рішенням від 02.09.2019, позивач звернувся до Громадської ради доброчесності із зверненням, в якому навів інформацію про наявність підстав для скасування чи відкликання цього висновку.
Однак, протягом двох місяців відповіді від Громадської ради доброчесності позивач не отримав, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом з пропуском строку, встановленого частиною п`ятою статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки ОСОБА_1 протягом двох місяців очікував на відповідь Громадської ради доброчесності на його звернення щодо висновку про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики, й відповіді на таке звернення ним отримано не було, тому місячний строк звернення до суду з даним позовом, на переконання колегії суддів, пропущений з поважних причин.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені правові норми, не надав належної оцінки фактичним обставинам справи, залишив поза увагою доводи заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду. 
Разом з тим, доводи апелянта, що для звернення до суду з даним позовом встановлено шестимісячний строк, оскільки спірні виникли не з приводу прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, колегія суддів вважає помилковими, тому до уваги їх не бере.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Відтак, оскаржувана ухвала про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 229, 240, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року в справі № 140/3752/19  -  скасувати.
Справу № 140/3752/19  направити для продовження розгляду до Рівненського окружного адміністративного суду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос	
судді	 	Р. В. Кухтей	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.