ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року	Львів	Справа № 300/2470/19 пров. № А/857/2907/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року (головуючий суддя Шумей М.В., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області щодо не зарахування до страхового стажу роботу у ПРАТ «Ганза» у період з 27.07.2010 по 18.11.2011 та заробітної плати за цей період та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності (ІІІ група) як учаснику бойових дій із врахуванням до страхового стажу роботу у ПАТ «Ганза» у період з 27.07.2010 по 18.11.2011 та заробітної плати за цей період.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088) щодо відмови у призначені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності (ІІІ група) як учаснику бойових дій з врахуванням до страхового стажу періоду роботи з 27.07.2010 по 18.11.2011 у ЗАТ(ПАТ) «Ганза» та заробітної плати за цей період. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності (ІІІ група) як учаснику бойових дій з врахуванням до страхового стажу періоду роботи з 27.07.2010 по 18.11.2011 у ЗАТ(ПАТ) «Ганза» та заробітної плати за цей період. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права і просило скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовної заяви. 
В апеляційній скарзі зазначає, що на час вчинення процесуальної дії - призначення пенсії по інвалідності діє Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де ст. 24 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, шо містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно з ст. 21 Закону № 1058 персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески та інші відомості подається до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавств.
Статтею 22 Закону № 1058 передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку , використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-і затверджено Порядок подання та формування страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (чинного в період роботи Позивача), зокрема п. 2.17.2 визначено, якщо страхувальником було допущено помилку в коді страхувальника, звітному місяці, номері облікової картки застрахованої особи, коді підстави для обчислення стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства подаються певні таблиці з позначкою «скасовуюча» з невірними вищезазначеними реквізитами та подаються таблиці з позначкою «початкова» з правильними вищезазначеними реквізитами.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013 № 25-2 затверджено Порядок подання та формування страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(чинного в період роботи Позивача)., де п.2.1 вказується, що звіт до органів Пенсійного фонду подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за місцем взяття на облік в органах Пенсійного фонду .
Відповідальним за правильність заповнення звіту є страхувальник (п.2.18 Порядку).
В матеріалах адміністративного позову зазначається, що саме страхувальником - ПАТ «Ганза» зроблено механічну помилку при подачі звітності.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 16 Закону № 1058 визначено, що застрахована особа має право оскаржувати в установленому законодавством порядку дії страхувальника, виконавчих органів Пенсійного фонду, їх посадових осіб та інших суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тобто зобов`язальні дії по відношенню до ПАТ «Ганза» надати Пенсійному фонду скасовуючу та початкову (виправлену) звітність, згідно чинного законодавства.
Оскільки, в Головному управлінні відсутні дані про застраховану особу за спірний період, тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 27.07.2010 по 18.11.2011 у ПАТ «Ганза» до страхового стажу.
Крім того, в оскаржуваному рішенні суд посилається на аргумент, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Така позиція суду також порушує норми матеріального права, оскільки відноситься до періоду трудової діяльності до 01.01.2004, тобто до введення в дію Закону № 1058. Після 01.01.2004 страховий стаж обчислюється Пенсійним фондом за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей про застраховану особу (стаття 24 Закону № 1058).
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.07.2019 звернувся із заявою до Пенсійного фонду України, у якій просив самостійно прийняти рішення про зарахування йому страхових внесків, помилково відрахованих працівниками ПАТ «Ганза» на інший персоніфікаційний код. Листом Пенсійного фонду України від 04.09.2019 за №18832/В-11 надано відповідь, у якій вказав, що за даними реєстру застрахованих осіб страхувальником ПАТ «Ганза» за період з липня 2010 року по листопад 2011 року надано звітні відомості на застраховану особу ОСОБА_1 зі значенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, який відрізняється від зазначеного самим ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві неодноразово направлялися листи до зазначеного страхувальника щодо необхідності проведення перевірки та відповідних коригувань. Відповідь від страхувальника не надходила. Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України щодо отримання дозволу на проведення позапланової перевірки ПАТ «Ганза». Листом Міністерства соціальної політики України від 29.08.2019 дозвіл на проведення позапланової перевірки отримано. Проведення позапланової перевірки зазначеного страхувальника буде здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві. Рішення щодо звернення прийняте після проведення відповідної перевірки.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02.10.2019 за №215714/08 позивача повідомили про те, що за даними мережі Інтернет ПАТ «Ганза» має три адреси, а саме: просп. Степана Бандери, 8, корп.1 - юридична адреса, на яку направлено лист з повідомленням про вручення від 11.09.2019 №200689/08 щодо узгодження дати проведення перевірки та надання первинних документів, корінець не повернувся; АДРЕСА_2 - направлено лист з повідомленням про вручення від 11.09.2019 №200662/08 щодо узгодження дати проведення перевірки та надання первинних документів, лист отримано 16.09.2019 невідомою особою, яка засобами телефонного зв`язку повідомила, що за вказаною адресою знаходиться п`ятиповерховий житловий будинок на 5 під`їздів і ПАТ «Ганза» там не знаходиться, тому лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.09.2019 №200662/08 повертає на адресу Головного управління; просп. Степана Бандери, 13 - направлено лист з повідомленням про вручення від 11.09.2019 №200657/08 щодо узгодження дати проведення перевірки та надання первинних документів, лист отримано за дорученням 17.09.2019 (ПІБ отримувача не розбірливо). За вказаною адресою знаходиться автомобільна заправка. Про ПАТ «Ганза» працівникам заправки нічого не відомо.
Крім того, на адреси ПАТ «Ганза» просп. Степана Бандери, 8, корп.1, вул. Вишгородська, 36Б, просп. Степана Бандери, 13 здійснено вихід спеціалістів Головного управління для проведення позапланової перевірки. За вказаними адресами організація не знаходиться.
Оскільки, ПАТ «Ганза» за юридичною адресою не знаходиться, Головним управлінням направлено листи щодо сприяння у розшуку ПАТ «Ганза» від 13.09.2019 №202173/08 на адресу Головного управління Національної поліції в м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві, Головного управління статистики у м. Києві, про що повідомлено цим же листом. Станом на 30.09.2019 відповіді не отримано. Так, як документи на проведення перевірки ПАТ «Ганза» по ОСОБА_1 не надано, провести перевірку немає можливості.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років. 
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. 
Згідно ст. 2 цього Закону за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до ст. 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно ст. 62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. 
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. 
Як вірно враховано судом першої інстанції при розгляді даної справи, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», пунктом 1 якого передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.
Відповідно до пункту 1.1 «Загальні положення» Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 , 27.07.2010 позивач прийнятий на роботу в ЗАТ(ПАТ) «Ганза» на підставі наказу №39-к від 27.07.2010 (запис №25), 18.11.2011 позивач звільнений з роботи на підставі наказу №124-к від 18.11.2011 (запис №27). 
Суд першої інстанції вірно зазначив, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
          П О С Т А Н О В И В :          

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року по справі № 300/2470/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк