Ухвала
10 червня 2020 року
м. Київ
Справа № 686/23167/19
Провадження № 51-6279 кмо 19
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
                                                           ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, – ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 30 вересня 2019 року щодо органів досудового розслідування та процесуальних прокурорів, 
установила:   
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 02 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого СВ Зарічанського ВнП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області від 07 червня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018240010002193 від 01 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 вересня 2019 року зазначену ухвалу слідчого судді залишено без зміни, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 – без задоволення. 
У межах того ж провадження ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 
30 вересня 2019 року постановлено довести до відома Генерального прокурора України, Голови Національної поліції України, прокурора Хмельницької області та начальника ГУНП у Хмельницькій області про порушення вимог кримінального процесуального закону органами досудового розслідування та процесуальними прокурорами з метою їх недопущення в майбутньому та вжиття з цього приводу відповідних заходів.  
Прокурором, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, – ОСОБА_7 на зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції щодо органів досудового розслідування та процесуальних прокурорів подано касаційну скаргу.        
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 травня 2020 року матеріали провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 434-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) передано на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду.
Своє рішення колегія суддів прийняла у зв`язку з тим, що вважала за необхідне відступити від висновків про застосування норм кримінального процесуального закону у подібних правовідносинах, викладених у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 
2019 року (справа № 127/4482/17) та постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2020 року (справа
№ 340/114/19). 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Зі змісту наведеної норми процесуального права випливає, що законодавцем сформульовано конкретні умови, наявність сукупності яких слугує підставою для передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати. Зокрема, такими обов`язковими умовами є: 1) необхідність відступити від висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої судової палати або у складі іншої палати; 2) подібність правовідносин, за яких було неоднаково застосовано норми права.
При передачі матеріалів провадження на розгляд об`єднаної палати колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду не дотрималась зазначених вимог закону.
Своє рішення мотивувала тим, що у Касаційному кримінальному суді склалася неоднакова практика щодо можливості винесення судами ухвал, які не вирішують справу по суті, а звертають увагу різних органів на певні порушення, які подібні до окремих ухвал, передбачених ст. 23-2 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, що призвело до ухвалення відмінних (протилежних) за змістом рішень по суті касаційних скарг у подібних правовідносинах. Зауважила, що така ситуація вимагає опрацювання єдиного підходу щодо порядку та правил використання аналогії права, застосування загальних засад кримінального провадження під час прийняття процесуальних рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням.    
Однак, з такими висновками не можна погодитись, враховуючи наступне. 
Так, у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року колегія суддів зазначила, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про незаконність повторного повернення місцевим судом обвинувального акта прокурору, що мало наслідком недотримання розумних строків судового розгляду. Оскільки безпідставне затягування або невжиття заходів щодо розгляду справи згідно зі ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» може бути підставою дисциплінарної відповідальності судді, апеляційний суд повідомив Вищу раду правосуддя про встановлені обставини.   
У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року колегія суддів також дійшла висновку про можливість прийняття рішень, які не пов`язані із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, проте постановлення таких ухвал повинно обґрунтовуватись з посиланням на необхідність використання аналогії права із застосуванням загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК. При цьому зауважила, що така позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 лютого 2019 року в справі № 127/4482/17.    
Проте колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду не зазначила з яким саме висновком та із застосуванням якої саме конкретної норми права вона не погоджується, не обґрунтувавши свою позицію, та як саме відмінно від застосування цієї норми у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 127/4482/17) чи у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 лютого 2020 року (справа 
№ 340/114/19) така норма повинна застосовуватись. 
Єдність системи судоустрою забезпечується, у тому числі, єдністю судової практики (п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Однією з функцій, а також завданням об`єднаної палати є необхідність сформувати обґрунтовану правову позицію щодо застосування конкретної норми права, яку було неправильно застосовано, й сприяти єдиному та правильному правозастосуванню в судовій практиці. При цьому забезпечення єдності практики є реалізацією принципу правової визначеності, яка втілюється з додержанням загальних засад кримінального провадження, встановлених у ст. 7 КПК, шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних правовідносинах. Тобто завдання об`єднаної палати Верховного Суду — досягти у встановленому законом порядку юридичної визначеності у спірних правовідносинах і запобігти невизначеності у подібних ситуаціях.
За таких обставин, ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 травня 2020 року не містить, передбачених ч. 2 ст. 434-1 КПК, підстав для передачі провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, – ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 
30 вересня 2019 року щодо органів досудового розслідування та процесуальних прокурорів на розгляд об`єднаної палати, а тому воно підлягає поверненню на розгляд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті.
Керуючись статтями 7 та 434-1 КПК, об`єднана палата Верховного Суду
постановила:
Повернути матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, – ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 30 вересня 2019 року щодо органів досудового розслідування та процесуальних прокурорів на розгляд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті. 
Судді:
 
ОСОБА_1                        ОСОБА_2                           ОСОБА_3 
 
ОСОБА_4                          ОСОБА_5                      ОСОБА_6