УХВАЛА

31 березня 2020 року 
Київ
справа №520/5807/19
адміністративне провадження №К/9901/7590/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській  області   на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №520/5807/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
УСТАНОВИВ:
16.03.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській  області   на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020.
ОСОБА_1  звернувся до    Харківського окружного адміністративного суду    з позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об`єднаної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України від 04.04.2016 №166-1303, яким йому визначено грошове зобов`язання з транспортного податку у сумі 25000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020, позов задоволено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що    ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Мегсеdes-Веns моделі GLE 400 4 МАТІС 2015 року випуску, об`ємом двигуна 2996 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_1 .  Центральною об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області 04.04.2016 року було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №166-1303, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання по транспортному податку з фізичних осіб за податковий період - 2016 рік у розмірі 25 000,00 грн.
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській  області   податкове повідомлення - рішення від 04.04.2016 форми «Ф» №166-1303 є протиправною та підлягає скасуванню.
Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову у справі №520/5807/19 є визнання протиправною та скасування податкового повідомлення -рішення від 04.04.2016 №166-1303 у розмірі 25  000,00 грн.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №520/5807/19  не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області   на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2020 у справі №520/5807/19 відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                            І. А. Гончарова

Судді                                                                                                        І. Я. Олендер

                                                                                                               Р. Ф. Ханова