22-ц/804/1103/20 
                                                                                263/2783/18 
                                               
                                                                            Єдиний унікальний номер 263/2783/18
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/1103/20

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

13 травня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П.,
      за участю секретаря Сікора М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2020 року у складі суду ОСОБА_3 , у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Наталя Вікторівна про визнання спадкового договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
12 березня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою  про визнання спадкового договору недійсним.
Позовна заява, мотивована тим, що вона є спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_5 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_6 склала заповіт №547 від 14 травня 2010 року, так як ОСОБА_2 є єдиною онукою. Батько позивачки ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_8 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя визнана безвісно відсутньою. З 2001 року по 2010 року ОСОБА_2 знаходилась та виховувалась у Християнському реабілітаційному центрі «Надія» для дітей-сиріт безпритульних «Добрий Самарянин ». Після досягнення ОСОБА_2 повноліття виникло питання щодо  місця її проживання, тому бабуся склала заповіт. На момент складання заповіту ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Усі документи на будинок зберігались у позивачки так як  ОСОБА_6 була залежна від алкоголю. 29 січня 2018 року ОСОБА_2 приїхала до своєї бабусі ОСОБА_5 та від сусідів дізналась, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 неодноразово приїзджала до ОСОБА_5 , так як та була похилого віку, страждала на різні хвороби, привозила продукти, вбирала, допомагала по господарству, лікувала та слідкувала, щоб остання не вживала алкогольні напої. З 2016 року до ОСОБА_5 стали навідуватись невідомі люди, які здійснювали опір щодо спілкування ОСОБА_2 з бабусею. Позивачка неодноразово викликала співробітників поліції. Зараз позивачу стало відомо, що її бабуся ОСОБА_5 уклала спадковий договір з ОСОБА_4 . Відповідач знала, що ОСОБА_5 є її бабусею та хворіє на хронічний алкоголізм, та скористувалась її хворобою у своїх корисних цілях з метою заволодінням її майном, а саме житловим будинком. У зв`язку з чим, просить суд визнати спадковий договір укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , зареєстрований приватним нотаріусом Пахніц Н.В. 09 липня 2016 року за № 12128 недійсним. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2020 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.02.2018 року у вигляді арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 ., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17010853.
Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не представлені суду докази на підтвердження того, що укладений 09 липня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спадковий договір не відповідає вимогам законодавства. Доводи позивача та її представника про невиконання умов спадкового договору та наявність умислу в діях ОСОБА_4 щодо введення в оману ОСОБА_5 не підтверджені письмовими доказами та показами свідків. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що наведені обставини та факти у їх сукупності не дають зробити висновок, що позивачем ОСОБА_2 обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, а тому вони не підлягають задоволенню.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з даним рішенням, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у спадковому договорі п.1.7 вказано, що набувач ОСОБА_4 у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, але, під час розгляду справи, з пояснень свідків було встановлено, що протягом 2015-2016 років ОСОБА_4 та її чоловік часто привозили ОСОБА_5 продукти харчування та допомагали їй вести господарство. З наведеного вбачається, що, при укладенні договору ОСОБА_4 умисно ввела в оману нотаріуса, що може свідчити про те, що відповідач і у інших діях та поясненнях діяла неправдиво та здійснювала тиск на свідків. В оскаржуваному рішенні вказано, що поховання ОСОБА_5 здійснено за рахунок ОСОБА_4 , але це було передбачено п.3.3.3. Договору, в якому зазначено, що набувач бере на себе зобов`язання достойно поховати  відчужувача. Проте, фактично це здійснено за рахунок ОСОБА_5 , тобто за отримані від ПФУ кошти на поховання. Вказане свідчить, що відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань. Суд першої інстанції проігнорував ті факти, що померла зловживала алкогольними напоями, а відповідач навмисно за рахунок пенсії померлої підтримувала такий її стан. Судом проігноровано, що відповідно до судово-медичного дослідження встановлені тілесні ушкодження від дії тупих предметів, поверхова опікова рана правої бокової поверхні грудної клітки, як та таке, що потребувало лікування строком від 6 до 21 дня. Має місце заборгованість за комунальні послуги.
Відповідач ОСОБА_4 не скористалася своїм правом на подачу відзиву.
Доводи і заперечення учасників справи
Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_4 в суд апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, підтвердженням чого є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Н.В. надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. 
Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений та нотаріально посвідчений спадковий договір. (т.1 а.с.8,9)
Відповідно до п.п. 3.3.1., 3.3.2., 3.4.1. спадкового договору набувач ( ОСОБА_4 ) зобов`язана забезпечувати відчужувача ( ОСОБА_5 ) довічним доглядом, прибиранням помешкання, необхідною допомогою, приготуванням їжі, пранням речей,  забезпеченням харчуванням та відповідно до лікарських рецептів лікувальними засобами та медикаментами, сплачувати за усі комунальні платежі, які стосуються житлового будинку, за необхідністю викликати лікаря, поважно ставитись. В разі смерті відчужувача достойно поховати її згідно звичаїв та традицій країни. Перевіряти чи відповідає стан житлового будинку санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовам договору. (т.1 а.с.8 зв.)
Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 01.02.2018 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.10)
Згідно з відомостями витягу про державну реєстрацію від 06.04.2012р. ОСОБА_5 належав будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі права приватної власності. (т.1 а.с.13)
За змістом довідки приватного нотаріуса від 05.03.2018р. за №109/01-16 ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом на майно померлої ОСОБА_5 (т.1 а.с.25)
Відповідно до листа ГУ НП України в Донецькій області від 23.02.2018 р. ОСОБА_2 та висновків центрального відділу поліції м. Маріуполя від 15.10.2017р, 23.08.2016р., 19.10.2017р. за зверненнями, які внесені до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень, відмовлено у відкритті кримінального провадження щодо заволодінням ОСОБА_4 майном бабусі ОСОБА_5 за відсутністю складу кримінального правопорушення. (т.1 а.с.72, т.2 а.с.34-43)
Згідно листа Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 20.06.2018р. виплата пенсії ОСОБА_5 проводилась через Маріупольську філію КБ «ПриватБанк». (т.1 а.с.53)
Відповідно до свідоцтва про поховання ОСОБА_5 похована на Старо -Кримському кладовищі на ділянці 26/15 місце №6 , про що зроблений відповідний запис у книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян за № 44371. (т.1 а.с.89)
Згідно договору-замовлення за організацію та проведення поховання ОСОБА_5 оплата послуг здійснена за рахунок ОСОБА_4 (т.1 а.с.90)
За змістом висновку експерта за №210 від 01.02.2018р. причиною смерті ОСОБА_5 є хронічно судинно-мозкова недостатність та при дослідженні крові померлої спирт етиловий не виявлений. (т.1 а.с.164,165)
Відповідно до рахунку за електроенергію від 29.03.2018р. станом на 01.03.2018р. відсутня заборгованість за послуги за адресою: АДРЕСА_1 та нарахована сума до сплати за споживання електроенергії - 1185,63 грн. (т.1 а.с.34)
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Згідно ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Статтею 1304 ЦК України визначено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. 
З положень ч.ч.1,2 ст.1307 ЦК України вбачається, що  на майно, зазначене у спадковому договорі, нотаріус, який  посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного у спадковому договорі, є нікчемним. 
Згідно зі статтею 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір також може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.
На спадковий договір, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності.
Правові підстави визнання недійсними правочинів, у тому числі спадкового договору, визначені нормами глави 16 ЦК України, на що також вказує Пленум Верховного Суду Україну в п. 28 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування».
Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.
Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 648/3671/16-ц.
Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України, тому вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так й іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК України).
В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №?9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Як вбачається зі змісту оспорюваного спадкового договору, він не носить характеру удаваного та уявного правочину, нотаріусом встановлено особи сторін та їх дієздатність, відчужувач та набувач розуміли зміст договору, усвідомлювали правові наслідки укладання договору, тобто їх дії відповідали дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки й діяли за власним волевиявленням.
Доводи апеляційної скарги, що у п.1.7  спадкового договору вказано, що набувач ОСОБА_4 у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, але, під час розгляду справи, з пояснень свідків було встановлено, що протягом 2015-2016 років ОСОБА_4 та її чоловік часто привозили ОСОБА_5 продукти харчування та допомагали їй вести господарство - неспроможні, так як не свідчать про невиконання відповідачем умов договору. 
Посилання, що відповідач ОСОБА_4 при укладенні договору умисно ввела нотаріуса в оману, що може свідчити про те, що вона і у інших діях та поясненнях діяла неправдиво та здійснювала тиск на свідків є лише припущенням.
Ознакою обману, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. 
Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним, якщо позивач, а саме сторона договору, яка діяла під впливом обману, доведе наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. 
В даному випадку на існуванні обману наполягає особа, яка не була стороною договору.
Доводи апеляційної скарги, що поховання ОСОБА_5 здійснено за рахунок ОСОБА_4 , але це було передбачено п.3.3.3. Договору, згідно якого набувач бере на себе зобов`язання достойно поховати  відчужувача. Проте, фактично це здійснено за рахунок ОСОБА_5 , тобто за отримані від ПФУ кошти на поховання - непереконливі так як не свідчать про невиконання умов договору. 
При розгляді даної справи суд враховує, що нормами ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Позивач та її представник не довели, що відповідач не забезпечувала ОСОБА_5 довічним доглядом, прибиранням помешкання, необхідною допомогою, приготуванням їжі, пранням речей,  забезпеченням харчуванням та похованням згідно звичаїв та усталених  традицій.
Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справа № 639/9198/16-ц.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і  дав їм належну оцінку,  правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2020 року.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         М.Ю. Лопатіна

          В.П. Принцевська