ПОСТАНОВА
Іменем України

16 червня 2020 року 
Київ
справа №206/4411/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43764/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України
про перерахунок та індексацію пенсії, стягнення моральної шкоди
за касаційною скаргою Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України
на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року (прийняту у складі головуючого судді Зайченко С.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року (постановлену у складі колегії: головуючого судді Суховарова А.В., суддів Головко О.В., Ясенової Т.І.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
29 липня 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (далі також - відповідач), в якому просив зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з дати набуття права на пенсію за віком на пільгових умовах з 28 листопада 2014 року, зобов`язати здійснити індексацію пенсії з 7 жовтня 2015 року, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн.    
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено частково: зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 з 29 січня 2016 року по 29 липня 2016 року; в решті позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що позовні вимоги про здійснення індексації та виплати пенсії ОСОБА_1 з 29 січня 2016 року по 29 липня 2016 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Постанова №1078), з урахуванням фактично виплачених сум є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З приводу позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем не надано суду жодних доказів в обґрунтування, в чому саме полягає заподіяння моральної шкоди, відсутнє обчислення заявленої до стягнення суми шкоди, а тому суди дійшли висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій проігноровано той факт, що у відповідності до частини шостої статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та абзацу 3 частини сьомої пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України  №1078 від 17 липня 2003 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів та за наявності відповідних коштів.
Крім того, відповідач вказує на те, що, як зазначено у рішенні суду першої інстанції, в постанові Кабінету Міністрів України №190 від 10 березня 2016 року, якою затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2016 рік, відсутні прямі норми щодо індексації пенсій. Тобто, зазначене, на думку відповідача, свідчить про те, що кошти для індексації пенсій всім пенсіонерам та позивачу в бюджеті Пенсійного фонду України передбачені не були, а тому індексація пенсії позивача в 2016 році проводитися не повинна. 
Позиція інших учасників справи
15 травня 2017 року до суду надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу відповідача, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 квітня 2017 року   відкрито касаційне провадження у справі №206/4411/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 15 червня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №206/4411/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 16 червня 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 28 листопада 2014 року позивачу ОСОБА_1 виповнилося 55 років.
Рішенням УПФУ в Самарському районі м. Дніпропетровська (реорганізовано в Лівобережне об`єднане УПФУ в м. Дніпропетровську) №82 від 3 серпня 2015 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, як такому, що немає необхідного пільгового стажу 12,6 років.
Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2015 року у справі №206/5289/15-а, яка набрала законної сили 10 листопада 2015 року, зобов`язано УПФУ в Самарському районі м. Дніпропетровська (реорганізовано в Лівобережне об`єднане УПФУ в м. Дніпропетровську) призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з дня набуття ним права на пільгову пенсію.
Відповідно до протоколу №82397 від 23 листопада 2015 року позивачу з 3 липня 2015 року була призначена пенсія за віком в розмірі 1428,40 грн.
Також судами було встановлено, що на момент звернення позивача за призначенням пенсії він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Дніпропетровський дослідний завод «Енергоавтоматика».
6 жовтня 2015 року позивач був звільнений з вищезазначеного підприємства за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки.
Розпорядженням №159504 від 2 грудня 2015 року пенсія позивача у зв`язку з припиненням ним трудової діяльності пенсійним фондом була перерахована.
З цього ж розпорядження судами встановлено, що розмір пенсії позивача з моменту призначення та після перерахунку не змінився та складає 1428,40 грн.
21 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо проведення індексації його пенсії починаючи з 6 жовтня 2015 року. Однак у своїй відповіді відповідач відмовив йому в перерахунку та індексації пенсії.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року №1058 (далі - Закон №1058), він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Згідно з частинами першою, другою статті 42 Закону №1058-IV, в редакції чинній з часу виникнення спірних правовідносин до 1 січня 2017 року, пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.
Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-XII (далі - Закон №1282-XII), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статті 2 цього Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно зі статтею 6 Закону №1282-XII проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).
Відповідно до пункту 11 Порядку №1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Порядку №1078 у разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.
Виходячи з викладеного, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації доходів громадян проводиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 числа наступного місяця за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком. У разі підвищення сум доходів громадян, без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць в якому відбулося таке підвищення вважається базовим, та в наступному місяці відбувається обчислення та нарахування нового індексу споживчих цін для провадження індексації грошових виплат. У разі якщо підвищення мінімальних розмірів виплат не спричинило зростання доходів громадян, нарахування індексації провадиться на загальних підставах.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року у справі № 21-390а13, від 17 лютого 2016 року у справі № 21-5368а15 та Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 576/1724/17, від 07 березня 2018 року у справі № 727/5413/17.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" для осіб, які втратили працездатність встановлено прожитковий мінімум: з 1 вересня 2015 року - 1074 гривні. Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" для осіб, які втратили працездатність встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1208 гривень.
Так, судами попередніх інстанцій було встановлено, що в окремих місяцях з січня по липень 2016 року індекс споживчих цін перевищував 103 відсотка. Однак, незважаючи не зміну прожиткового мінімуму та ріст індексу споживчих цін, пенсія позивача з моменту її призначення не змінила свій розмір.
Зазначені обставини відповідачем не заперечувалися та не спростовувалися.
Водночас, доводи відповідача, викладені в касаційні скарзі, зводяться до того, що у відповідності до частини шостої статті 5 Закону №1282-XII та абзацу 3 частини сьомої пункту 6 Порядку №1078 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів та за наявності відповідних коштів, однак в постанові Кабінету Міністрів України  №190 від 10 березня 2016 року, якою затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2016 рік, відсутні прямі норми щодо індексації пенсій, і це свідчить про те, що кошти для індексації пенсій всім пенсіонерам та позивачу в бюджеті Пенсійного фонду України передбачені не були, тому індексація пенсії позивача в 2016 році проводитися не повинна.
Колегія суддів Верховного Суду критично ставиться до таких доводів касаційної скарги, виходячи із наступного.
Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статтю 5 Закону №1282-XII доповнено частиною шостою наступного змісту: проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Вказана норма не визначає  порядок проведення індексації, але про те, що він має бути, свідчать наступні приписи.
Відповідно  до пункту 14 розд. III Закону №76-VІІІ порядок проведення індексації зарплати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат Кабмін має затвердити за результатами першого півріччя 2015 року;
Згідно з частиною 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України  на 2015 рік» норми Закону про індексацію у 2015 році слід застосовувати у порядку та розмірах, установлених Кабміном (за умови затвердження), у межах фінансових ресурсів.
Так, судами попередніх інстанцій було досліджено та проаналізовано положення Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2015 року №67, яким затверджено «Бюджет Пенсійного фонду України на 2015 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 10 березня 2016 року №190, яким затверджено «Бюджет Пенсійного фонду України на 2016 рік, в яких дійсно відсутні прямі норми щодо індексації пенсій, проте містяться більш загальні положення щодо розмірів видатків на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій. Такі ж самі положення містилися і, зокрема, в затвердженому бюджеті Пенсійного фонду України на 2013 рік, що не обмежувало відповідача в зазначений рік в можливостях проводити індексацію пенсій відповідно до опублікованих Держкомстатом індексів споживчих цін. Тобто порівнюючи раніше існуючи в попередні роки положення затверджених бюджетів Пенсійного фонду України із положеннями в 2015, 2016 років, суди попередніх  інстанцій дійшли до вірного висновку про відсутність в бюджеті Пенсійного фонду України на 2015-2016 роки спеціальних нормативних нововведень щодо обмеження в індексації пенсії.
При цьому, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" (заява №63134/00, пункт 26) визначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
З огляду на викладене, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку, щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.
Таким чином, суд вважає, що доводи касаційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України про перерахунок та індексацію пенсії.
Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.
Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.
Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          І.В. Желєзний
                                                                                          Н.В. Коваленко