Номер провадження: 33/813/726/20
Номер справи місцевого суду: 522/3142/20 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        12.06.2020 року                                                                  м. Одеса

       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Томашевської К.В.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір 420,40 грн. 
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду,  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що районний суд під час ухвалення судового рішення не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому, як зазначає апелянт, постанова місцевого суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. Апелянт також посилається не те, що районним судом не дотримано вимог ст. 268 КУпАП, а також справа була розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, районним судом не було вирішено питання про наявність даних про сповіщення такої особи. Крім того, апелянт вказує, що справа була повернута до Управління патрульної поліції в Одеській області на доопрацювання, та після її повернення до суду, не призначивши справу, місцевий суд ухвалив рішення по справі минулим судовим засіданням за відсутності апелянта. 
12.06.2020 року в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, надав заяву про перенесення розгляду справи з підстав не ознайомлення ним з матеріалами справи та надав заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 
Ознайомившись з клопотанням про перенесення розгляду справи, вважаю, що у задоволенні такого клопотання слід відмовити з огляду на наступне. 
Відповідно положень ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").
Суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні органи (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 17.04.2020 року звертався до апеляційного суду зі скаргою на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року. Проте, ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.04.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 17.04.2020 року повернуто скаржнику, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження постанови суду та відсутністю клопотання про його поновлення. 
25.05.2020 року ОСОБА_1 знову звернувся до суду з апеляційною скаргою на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. При цьому, 25.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повернення помилково сплаченого судового збору. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.06.2020 року заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору задоволено, постановлено Управлінню казначейської служби у Малиновському районі м. Одеси здійснити повернення ОСОБА_1 сплачений судовий збір. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2020 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2020 року.
09.06.2020 року ОСОБА_1 за допомогою телефонного зв`язку та смс-повідомлення був сповіщений про час та місце судового розгляду апеляційної скарги, а саме на 12.06.2020 року на 10-30 год. 
Слід зазначити, що під час перебування в апеляційному суді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останній не звертався до суду апеляційної інстанції з заявами про ознайомлення з матеріалами справи аж до 12.06.2020 року, коли вже було призначено розгляд даної справи по суті поданої ним же апеляційної скарги. 
Таким чином, апеляційний суд розцінює таку поведінку апелянта, а саме надання заяви про ознайомлення з матеріалами справи в день розгляду справи, як спосіб затягування розгляду справи, а тому у задоволенні клопотання апелянта про перенесення розгляду справи апеляційний суд відмовляє. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав. 
Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Висновок місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є правильним та обґрунтованим. 
Матеріалами справи встановлено, що доказами в цій справі є: протокол про адміністративне правопорушення від 03.02.2020 року серії ОБ № 169834, схема місця ДТП з додатком, письмові пояснення ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_3 , письмові пояснення ОСОБА_1 . 
Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.02.2020 року серії ОБ № 169834 водій ОСОБА_1 03 лютого 2020 року о 18 год. 35 хв. в м. Одесі по вул. Старопортофранківська 105, керуючи автомобілем «TOYOTA», д. н. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «BMW», д. н. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а. с. 1). 
Пунктом 10.3 Правил дорожнього руху встановлено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Відповідно п. 10.1. Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п. 1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Як вбачається зі схеми ДТП, що сталася 03.02.2020 року на вул. Старопортофранківській 105 м. Одеса, та додатку до неї, дорожньо-транспортна пригода сталася за участю автомобіля «TOYOTA», д. н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «BMW», д. н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . У наслідок ДТП транспортні засоби отримали видимі (зовнішні) пошкодження. Зокрема, на автомобілі «TOYOTA», д. н. НОМЕР_1 , встановлено пошкодження лакофарбового покриття з лівої сторони крила з переду, дзеркало з лівої сторони, розбита ліва передня фара. У автомобіля «BMW», д. н. НОМЕР_2 , встановлено такі пошкодження: деформація та пошкодження лакофарбового покриття переднього крила з права, передньої двері з права, задньої двері з права, арки ззаду з права. З додатку до схеми ДТП також вбачається, що місце удару транспортних засобів відбулося майже на лінії, що позначає межі смуг попутного напрямку (а. с. 2-3).
Згідно пояснень, наданих 03.02.2020 року ОСОБА_2 , він рухався у крайньому лівому ряду на автомобілі «BMW», д. н. НОМЕР_2 , по вул. Великій Арнаутській перехрестя вул. Старопортофранківської, та раптово з правого ряду автомобіль «TOYOTA», д. н. НОМЕР_1 , увімкнув лівий поворот і повернув ліворуч, на що ОСОБА_2 не встиг зреагувати, у зв`язку з чим трапилось ДТП (а. с. 4).
З пояснень, наданих 03.02.2020 року водієм ОСОБА_1 та пасажиром ОСОБА_3 вбачається, що рухаючись у третій з права смузі по вул. Великій Арнаутській зі сторони вул. Преображенської в бік вул. Старопортофранківській, водій автомобіля «TOYOTA», д. н. НОМЕР_1 , почав здійснювати поворот в ліво на дозвільній розділовій лінії з увімкнутим лівим поворотом, та впевнившись у відсутності в крайньому лівому ряді перешкод, почав перестроювання, коли раптово з`явився автомобіль «BMW», д. н. НОМЕР_2 , та, рухаючись на великій швидкості, здійснив удар в ліве крило та бампер автомобіля «TOYOTA», д. н. НОМЕР_1 (а. с. 5-6). 
Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що місцевий суд ухвалив оскаржувану постанову без належної оцінки наявних в матеріалах справи доказів, формально підійшов до вивчення обставин справи. 
Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, судом повторно проаналізовано докази по справі у їх сукупності, а саме протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП з додатком до неї, пояснення учасників ДТП, та враховуючи місце зіткнення автомобілів, характер та локалізацію пошкоджень на автомобілях.
Зокрема, виходячи з характеру та локалізації пошкоджень автомобілів учасників ДТП вбачається, що в автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , мається деформація лівого переднього крила та розбита ліва передня фара, в той час, як в автомобіля, яким керував ОСОБА_2 маються пошкодження передньої та задньої правої двері, а також арки. 
При таких обставинах, суд першої інстанції набув правильного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Щодо посилань апелянта на те, що районний суд розглянув матеріали справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, не переконавшись при цьому у наявності доказів про належне сповіщення такої особи про розгляд справи, слід зазначити наступне.
       З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній під розписку був сповіщений працівниками поліції, що справа відносно нього відбудеться 03.03.2020 року о 10-00 год. у Приморському районному суді м. Одеси. За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 277 КУпАП, яка передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, місцевий суд розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
       Слід зазначити, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшли до районного суду 24.02.2020 року. 03.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та з заявою про приєднання доказів по справі. Таким чином, ОСОБА_1 було відомо про розгляду даної справи в суді першої інстанції. 
       Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).
       Посилання апелянта щодо порушення районним судом права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи, а разом з цим право на допит свідків та патрульних, не приймаються апеляційним судом, оскільки апелянтом до суду апеляційної інстанції не було надано жодних доказів, які вказували на необхідність допиту свідків та співробітників поліції, що складали протокол про адміністративне правопорушення.
Крім того, ОСОБА_1 приєднав до справи диск з відео фіксацією руху транспортних засобів та пішоходів за 03.02.2020 року на перехресті вулиць Тираспольська - Старопортофранківська, в той час, як дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті вулиць Старопортофранківська – Велика Арнаутська – на відстані 300 метрів і через оглянуту відео фіксацію, дорожньо-транспортна пригода не проглядається, а тому такий доказ не приймається судом, оскільки він є неналежним. 
Апеляційний суд звертає увагу, що судом апеляційної інстанції поновлено апелянту строк та апеляційне оскарження постанови районного суду, а тим самим поновлено права апелянта, визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази. Таким чином, постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, а так само не здійснення допиту у суді першої інстанції свідків та поліцейських, не вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.
       Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи повертали до управління патрульної поліції для доопрацювання, а після повернення до суду, розглянуті судом задньою датою спростовуються матеріалами справи, з яких встановлено відсутність даних про направлення цих матеріалів на доопрацювання в органи патрульної поліції. 
       Позиція апелянта, яку той висловив в апеляційній скарзі та його процесуальна поведінка, пов`язана з наданням пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту з метою уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Враховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим, внаслідок чого немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1)        залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2)        скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4)        змінити постанову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2020 року - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        О.М. Таварткіладзе