Постанова 
Іменем України
 
07 квітня  2020 року
м. Київ
 
справа № 548/900/19
провадження №61-17558св19
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В.М., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач -    ОСОБА_1 ,
відповідач - Штомпелівська сільська рада Хорольського району Полтавської області,
представник відповідача - Павленко Руслан Сергійович,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні  у порядку письмового провадження касаційну скаргу Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Миркушіної Н.С., та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, ухвалену в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Карпушина Г.Л., Пікуля В.П., Ординської Т.В.,
 
  ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в обгрунтування якого зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати  ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 3, 83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яку  вона набула як член КСП «Україна» на підставі протоколу  загальних зборів КСП від 09 вересня 1995 року № 5.
Позивач зазначив, що він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом фактичного володіння спадковим майном, проте оформити свої спадкові права на вказане майно в нотаріальному порядкуне мав можливості, оскільки відсутні оригінали документу, що посвідчували право власності померлої на зазначене спадкове майно.
В зв`язку з викладеним, позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яке вона набула у відповідності до протоколу загальних зборів членів КСП «Україна» с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області №5 від 09 вересня 1995 року.
 Короткий зміст судових  рішень
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року, залишеного без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року,  позов ОСОБА_1 до Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задоволено повністю.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, яке вона набула у відповідності до протоколу загальних зборів членів КСП «Україна» с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області №5 від 09 вересня 1995 року та повідомлення Архівного відділу Хорольської районної державної адміністрації від 23.04.2018 року № 01-171/106.
Задовольняючи  позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної існтанції, виходив з того, що ОСОБА_2 набула право на спірну земельну частку (пай), а  ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги померлої матері, та прийняв спадщину після ОСОБА_2 згідно ст. 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, чинного на час виниклих правовідносин, тому має право на вказане спадкове майно.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції та рух справи у суді касаційної інстанції 
У вересні 2019 року Штомпелівська сільська рада Хорольського району Полтавської області засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано  з Хорольського районного суду Полтавської області матеріали цивільної справи №548/900/19.
 
У  грудні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
Скаржник просив суд скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на  новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не прийняли до уваги те, що  відповідно до додатку  до розпорядження голови РДА № 294 від 20 серпня 2008 року, ОСОБА_2 не значиться, не внесена до списків осіб, які мають право  на земельну частку (пай), що свідчить про те, що вона не мала  за життя права на спільну земельну ділянку (пай).
 
Суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки Штомпелівська сільська  рада Хорольського району Полтавської області є неналежним відповідачем по справі, а належним відповідачем по справі мала бути районна державна адміністрація, яка є розпорядником  невитребуваних земельних ділянок, яка не була залучена до участі у справі.
 
Оскаржувані судові рішення є передчасними, оскільки суди не визначили  за рахунок яких земель  мають бути задоволені позовні вимоги.

Доводи інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу матеріали справи  не  містять.
Фактичні обставини справи, встановлені судами листопада 
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_2 померла в АДРЕСА_1.
Згідно з довідкою виконкому Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 17 квітня 2019 року за № 02-25/248, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що була зареєстрована та проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1. Спільно з нею на день її смерті був зареєстрований та проживав син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Від імені ОСОБА_2 заповіт Штомпелівською сільською радою не посвідчувався.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто право на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області.
Право на спірну земельну ділянку (пай) ОСОБА_2 набула на підставі протоколу загальних зборів членів КСП «Україна» с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області №5 від 09 вересня 1995 року та повідомлення Архівного відділу Хорольської районної державної адміністрації від 23 квітня 2018 року №01-171/106, згідно якого у списку громадян- членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Хорольського району Полтавської області, який є додатком до Державного акту (ПЛ № 00003), значиться під номером 258 ОСОБА_2 (АДРЕСА_1).
З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори від 24 квітня 2019 року за №01-16/470 слідує, що спадкова справа на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не відкривалась. Інших заяв про прийняття спадщини чи/та про відмову від прийняття спадщини у даній спадковій справі немає.
У зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, що слідує з вказаного повідомлення державного нотаріуса, яким йому роз`яснено право звернутись до суду з відповідною заявою.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Задовольняючи  позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого подився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_2 набула право на спірну земельну частку (пай), а  ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги померлої матері, та прийняв спадщину після ОСОБА_2 згідно ст. 549 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, чинного на час виниклих правовідносин, тому має право на вказане спадкове майно.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду  першої та  апеляційної інстанцій з  огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
 
За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
 
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».
 
Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
 
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України  «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
 
При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основними документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
 
Згідно з вимогами статей 22, 23 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.
 
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
 
Судами встановлено, що відповідно до протоколу загальних зборів членів КСП «Україна» с. Штомпелівка Хорольського району Полтавської області №5 від 09 вересня 1995 року та повідомлення Архівного відділу Хорольської районної державної адміністрації від 23 квітня 2018 року №01-171/106, віднесена до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Хорольського району Полтавської області, який є додатком до Державного акту (ПЛ № 00003), встановлено, що ОСОБА_2 відносилась до членів КСП «Україна», які мають право на земельну частку (пай) та в списку значиться під номером 258 ОСОБА_2 (АДРЕСА_1).
 
Враховуючи викладене, суди дійшли до правильних висновків, що ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Однак, сертифікат на вказаний пай ОСОБА_2 не отримала та  право власності на вказану земельну ділянку, шляхом отримання державного акту за життя не оформила.
 
Таким чином, доводи касаційної скарги відносно того, що суди не прийняли до уваги те, що  відповідно до додатку  до розпорядження голови РДА № 294 від 20 серпня 2008 року, ОСОБА_2 не значиться, не внесена до списків осіб, які мають право  на земельну частку (пай), свідчить про те, що вона не мала  за життя права на спільну земельну ділянку (пай) не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» достатньою підставою для визнання за особою права на земельну частку(пай) достатньо членство її у КСП та внесення до списку членів КСП, які мають право на паювання земель, що є додатком до Державного акту на вказані землі КСП, а вказане по відношенню до ОСОБА_2 було встановлено під час розгляду даної справи.
 
Відповідно до пункту 1 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зазначений кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. У відповідності до положень пункту 4 вказаних положень Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
 
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
 
Спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, до набрання чинності ЦК України, а тому в даному випадку за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі суди дійшли правильного висновку про застосування до спірних правовідносиню норм ЦК Української РСР в редакції 1963 року.
 
Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Згідно з частиною першою статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
 
Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК Української РСР).
 
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
 
Враховуючи наведене, суд першої та  апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів та встановлених обставин дійшли правильного та обґрунтованого висновку про  задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на те, що він вчинив визначені статтею 549 ЦК Української РСР дії, що свідчать про прийняття ним спадщини, а саме фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки  проживав і був зареєстровані зі спадкодавцем   ОСОБА_2 на день її смерті.
 
З урахуванням вказаного, суди дійшли правильного висновку проте, що  порушене право  ОСОБА_1 підлягає захисту в судовому порядку і його вимоги підлягають  задоволенню шляхом визнання за ним в порядку спадкування за законом  померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області.
 
Стосовно доводів касаційної скарги відносно того, що суди дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки Штомпелівська сільська  рада Хорольського району Полтавської області є неналежним відповідачем по справі, а належним відповідачем по справі мала бути районна державна адміністрація, яка є розпорядником  не витребуваних земельних ділянок, яка не була залучена до участі у справі колегія суддів зазначає наступне.
 
Так, позови громадян,  пов`язані з паюванням земель (зокрема,  про 
визнання права на земельну частку (пай),  її розмір,  незаконність 
відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути 
предметом розгляду судів.  Відповідачами в таких  справах  є  КСП, 
сільськогосподарські кооперативи,  районна державна адміністрація, 
яка  затверджувала  розмір  паю,  вирішувала  питання  про  видачу 
сертифіката,   а   також   виконавчий  орган  чи  орган  місцевого 
самоврядування,  що має вирішувати питання про виділення земельної 
частки (паю) в натурі, тощо.

При  відсутності  інших  спадкоємців  за  заповітом  і за законом, 
усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а 
також  відмови  від  її  прийняття  відповідачами у спадкових спорах  є територіальні громади в особі відповідних органів  місцевого  самоврядування за  місцем відкриття спадщини.
 
Так, звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 просив визнати за ним в порядку спадкування  право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) у КСП «Україна».
 
Таким чином, оскільки в даній справі поєднано дві категорії справи і спадкова і спір про визнання права на земельну частку (пай) тому у справі відповідачами мають бути Штомпелівська сільська рада Хорольського району Полтавської області та також Хорольська районна державна адміністрація.   
 
Враховуючи те, що судами встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги,  тому відповідачем по справі має бути орган місцевого самоврядування на території якого знаходиться спадкове майно, зокрема, земельна частка (пай) розміром 3,83 гектарів, що розташована на території Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області.   
 
Таким чином, Штомпелівська сільська рада Хорольського району Полтавської області є належним відповідачем по справі.
 
Хорольська районна державна адміністрація, як розпорядник не витребуваних земельних ділянок КСП «Україна» не була залучена до участі у справі співвідповідачем.
 
Однак, відповідно до ст.. 51 ЦПК України  залучення до участі у справі у якості співвідповідача може бути судом лише за клопотанням позивача.
 
Матеріали справи не містять клопотання позивача про залучення до участі у справі відповідної районної державної адміністрації.
 
Факт незалучення до участі у якості співвідповідача Хорольської районної державної адміністрації  до справи не є підставою для відмови у позові ОСОБА_1 .
 
Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України Хорольська районна державна адміністрація має право оскаржити судові рішення та захистити  своє порушене право, якщо дійде до такого висновку. 
 
Доводи касаційної скарги відносно того, що оскаржувані судові рішення є передчасними, оскільки суди не визначили  за рахунок яких земель  мають бути задоволені позовні вимоги не заслуговують на увагу, оскільки питання про виділення земельної частки(паю) у натурі позивачем не заявлялось. 
 
Отже, вказані доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги
Наведені в касаційній скарзі доводи  не спростовують висновків суду  апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої та  апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, а лише зводяться до переоцінки доказів.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані  судові рішення - без змін, 
 
Керуючись статтями 400, 401, 402,  416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Штомпелівської сільської ради Хорольського району Полтавської області залишити без задоволення.
 
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 03 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 серпня             2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                   А. А. Калараш
 
                                                                             В. М.  Сімоненко 
 
                                                                                               С. П. Штелик