ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/209/20 Справа № 709/125/20 	  	Головуючий по першій інстанції Кваша І.М.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 р. м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Солода В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року, якою
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №398708 від 12.01.2020, ОСОБА_1 12.01.2020 о 21 год. 14 хв. в смт.Чорнобай по вул.Свободи, керував транспортним засобом ВАЗ-2110 д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря нарколога за адресою: смт.Чорнобай, вул.Центральна, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.  
Постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору в прибуток держави.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року, оскаржувану постанову скасувати в зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого, провадження по справі закрити. 
Оскаржувану постанову вважає незаконною і необґрунтованою, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не прийняв до уваги всі докази, які є в матеріалах справи, критично віднісся до показів свідка, не обґрунтувавши в постанові таке тлумачення показів.
Вказує, що поліцейськими на місці зупинки йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», а відразу запропоновано пройти зазначений огляд у лікарні, де він відмовився від проходження огляду.
Зазначає, що протокол відносно нього складено за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а не за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в справі відсутні належні і допустимі докази його вини саме в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, провадження у справі необхідно закрити згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Солода В.М. про скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2020 ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, копію оскаржуваної постанови його захисником отримано в районному суді 19.03.2020, тоді як апеляційна скарга подана 27.03.2020, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 та його захисника Солода В.М. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №398708 від 12.01.2020, про те, що ОСОБА_1 12.01.2020 о 21 год. 14 хв. в смт.Чорнобай по вул.Свободи, керував транспортним засобом ВАЗ-2110 д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря нарколога за адресою: смт.Чорнобай, вул.Центральна, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП; 
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5 від 12.01.2020 КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської районної ради», згідно якого, ОСОБА_1 перебуває у стані гострої алкогольної інтоксикації;
- пояснень від 12.01.2020, отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення. Одночасно у своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначав, що ОСОБА_1 , на його думку, знаходився у сильному сп`янінні, оскільки нечітко розмовляв. 
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що поліцейськими на місці зупинки йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер», а відразу запропоновано пройти зазначений огляд у лікарні, де він відмовився від проходження огляду.
Вважаю, що дані доводи апелянта такими, що не підлягають до задоволення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення чи зауваження ОСОБА_1 щодо змісту протоколу, складеному відносно нього та який взагалі відмовився в його отриманні. 
Тобто ОСОБА_1 не скористався своїм правом, передбаченим ст.256 КУпАП, згідно якої, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. 
В свою чергу, вважаю за необхідне зазначити, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).
Щодо першого способу, поліцейські проводять огляд та оформлюють результати огляду лише щодо стану алкогольного сп`яніння за наявності певних умов. В усіх решта випадках має бути застосований другий спосіб (тобто огляд має бути проведений лікарем закладу охорони здоров`я).
Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством (п.3 розділу ІІІ Інструкції).
Відповідно до п.15 розділу ІІ Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Неспроможними є доводи апелянта  ОСОБА_1  про те, що протокол відносно нього складено за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а не за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в справі відсутні належні і допустимі докази його вини саме в керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки є такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні положень закону та спростовуються матеріалами справи.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якого, він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, огляд на який проводився у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п.2.9.а) ПДР України.
П.2.9.а) ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (п.2.9.а) ПДР України). 
Крім того, вважаю за необхідне зазначити, що місцевим судом під час розгляду справи в судове засідання викликалася в якості свідка ОСОБА_4 , яка працює лікарем в КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської районної ради» та яка пояснила, що для встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 були враховані всі його клінічні дані.
Також КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської районної ради» на адресу Чорнобаївського районного суду Черкаської області надано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 5 від 12.01.2020, згідно якого, у ОСОБА_1 – гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю. 
Враховуючи вищевикладене, безпідставними є доводи апелянта про те, що оскаржувана постанова незаконна і необґрунтована, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не прийняв до уваги всі докази, які є в матеріалах справи, навпаки, місцевим судом прийнято наявні у матеріалах справи докази, яким надано належну оцінку та ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, то воно відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на наведене, постанова Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба