ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2189/20 Справа № 176/1555/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 27
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - Данильченко Михайла Сергійовича 
на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року 
у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 05 вересня 2007 року за № 014/136013/3148/74 на загальну суму 194 474 грн. 41 коп.
В обґрунтування заявлених вимог посилалося на те, що 05 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/136013/3148/74, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 13 195 доларів США.
На забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 05 вересня 2007 року укладено договір поруки.
В результаті неналежного виконання боржником умов кредитного договору станом на 11 червня 2015 року виникла заборгованість у сумі 9 193, 56 доларів США, що становить еквівалент 194 474, 41 грн.
Враховуючи наведене, банк просив позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року у задоволенні позову – відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з наданих відповідачем в розпорядження суду доказів, можна констатувати факт недоведеності представниками ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" поза розумним сумнівом наявності у відповідача обов`язків цивільного характеру, а саме кредитної заборгованості. Постановлення ж судом іншого по суті рішення за наявності лише доказів, що надані в розпорядження суду першої інстанції, безумовно свідчитиме про доказування виключно на припущеннях, що не узгоджується з ч.4 ст.60 ЦПК України (у чинній на час ухвалення рішення суду редакції), а відтак є недопустимим.
Не погодившись з рішенням суду, представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" – Данильченко М.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, а вони мають суттєве значення, оскільки підтверджують врегулювання заборгованості шляхом укладання змін до договору та спростовують заперечення відповідача про неотримання коштів.
Відповідачі своїм правом передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористалися.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону.
Судом встановлено, що 05 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/136013/3148/74, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 13 195 доларів США.
На забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору між банком та ОСОБА_2 05 вересня 2007 року укладено договір поруки.
В результаті неналежного виконання боржником умов кредитного договору станом на 11 червня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 9 193,56 доларів США, що становить еквівалент 194474,41 грн.
Позивач у підтвердження укладення кредитного договору до позовної заяви долучив завірені копії кредитного договору, детальний розпис сукупної вартості кредиту, договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору, докази сплати позичальником значної суми на погашення як кредитної заборгованості так і процентів за користування кредитними коштами, виписку з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 про надання грошових коштів за договором № 014/13613/3148/74 від 05 вересня 2007 року в розмірі 13 195 доларів США, інших документів, наявних у кредитній справі.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Якщо ж сторони у договорі визначили інший строк дії поруки, відповідно застосовується строк, визначений за домовленістю сторін що відповідає засадам цивільного законодавства щодо свободи договору.
Враховуючи, що боржник порушив основне зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, а умовами договору поруки, передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник, відповідальність поручителя і позичальника в цьому випадку є солідарною.
На підставі доказів, що належним чином оцінені, колегія суддів дійшла висновку про доведеність банком факту отримання позичальником кредитних коштів, про це зокрема свідчать конклюдентні дії осмтанньої, яка здійснювала погашення кредиту та процентів грудня 2014 року.
Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач кредитних коштів не отримував, є безпідставними та зводяться до переоцінки доказів.
Крім того, у договорі поруки, укладеному з ОСОБА_2 сторони визначили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, сторони у договорі поруки встановили строк дії поруки – три роки від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Твердження у апеляційній скарзі про те, що положення договору поруки про встановлення трирічного строку дії поруки суперечать частині четвертій статті
559 ЦК України, яка встановлює шестимісячний строк, а збільшення цього строку за домовленістю сторін законом не передбачена, є безпідставними, оскільки є наслідком неправильного тлумачення наведеної норми закону.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України строк дії поруки тривалістю шість місяців визначається тоді, коли сторони у договорі не встановили іншого строку. Як що ж сторони у договорі визначили інший строк дії поруки, відповідно застосовується строк, визначений за домовленістю сторін що відповідає засадам цивільного законодавства щодо свободи договору.
Як вбачається з копії вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості
від 20 квітня 2015 року, надісланої банком позичальнику та аналогічної вимоги до поручителя, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вимагає протягом не пізніше ніж 5 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, здійснити погашення заборгованості. Вимогу до поручителя в судовому порядку банк пред`явив у липні 2015 року, тобто в межах трирічного строку дії поруки.
Враховуючи, що відповідачі не надали доказів належного виконання умов кредитного договору та відсутності боргових зобов`язань перед позивачем, апеляційний суд вважає наявними підстави для задоволення позову та стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитним договором 014/136013/3148/74 від 05 вересня 2007 року станом на 11 червня 2015 року у розмірі 9 193,56 доларів США, еквівалент суми у національній валюті – 194 474,41 грн. та 29 063,19 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом — 7 239,47 доларів США, еквівалент суми у національній валюті – 153 138, 90 грн.; простроченої заборгованості за кредитом – 881,48 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 18 646,24 грн., заборгованості за процентами — 580 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 12 272,32 грн., простроченої заборгованості за процентами - 549,22 доларів США, доларів США, еквівалент суми у національній валюті – 11 617,83 грн. та пені у розмірі 29 063,19 грн.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - Данильченко Михайла Сергійовича – задовольнити.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2017 року скасувати.
Позов публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (ІНН: НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором 014/136013/3148/74 від 05 вересня 2007 року станом на 11 червня 2015 року у розмірі 9 193,56 доларів США, еквівалент суми у національній валюті – 194 474,41 грн. та 29 063,19 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом — 7 239,47 доларів США, еквівалент суми у національній валюті – 153 138, 90 грн.; простроченої заборгованості за кредитом – 881,48 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 18 646,24 грн., заборгованості за процентами — 580 доларів США, еквівалент суми у національній валюті 12 272,32 грн., простроченої заборгованості за процентами - 549,22 доларів США, доларів США, еквівалент суми у національній валюті – 11 617,83 грн. та пені у розмірі 29 063,19 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судові витрати у розмірі 2 041,98 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН: НОМЕР_3 ) на користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судові витрати у розмірі 2 041,98 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида