УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 671/2255/19
Провадження № 22-ц/4820/652/20
Категорія: 19, 27

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №671/2255/19 за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року (суддя Павлова А.С., повне судове рішення складено 28 січня 2020 року) у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) вказувало, що 26.08.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач зазначав, що ним були виконанні усі взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку із чим виникла станом на 30.10.2019 року заборгованість у розмірі 30034,91 грн. з яких: 3867,62 грн. - заборгованість за кредитом; 22924,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1336,71 грн. - заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1406,42 грн. - штраф (процентна складова). Зважаючи на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 30034,91 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2010 року та судові витрати.
Заочним рішенням Волочиського районного суду від 28 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить скасувати зазначене заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Банку. Апелянт вказує, що як вбачається із виписки ОСОБА_1 користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розплачувався за товар в магазині, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Банк вказує, що ОСОБА_1 не оспорює факту укладення договору, з позовом про визнання недійсним кредитного договору не звертався, не оспорює наявності у нього заборгованості за тілом кредиту, а тому позовні вимоги відповідачем в цій частині визнанні та не підлягають доказуванню у відповідності до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України. Апелянт вказує, що в підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вказано базову відсоткову ставку за користування кредитом - 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені, розмір штрафів, тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права. 
В зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам; неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення положень ст. ст. 638, 1054 ЦК України) судове рішення підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту надання кредитних коштів ОСОБА_1 . 
Однак, з таким висновком судова колегія не погоджується, виходячи із наступного.
Встановлено, що факт укладення між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (нині АТ КБ «ПРИВАТБАНК») і ОСОБА_1 кредитного договору 26 серпня 2010 року підтверджується письмовою Анкетою - Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачем. У цій Анкеті - Заяві зазначається, що ОСОБА_1 , ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку - кредитку «Універсальна» із кредитним лімітом 8000 грн. і погоджувався, що Анкета - Заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9). 
Також, відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана ОСОБА_1 26 серпня 2010 року, сторони погодили, що базова ставка відсотків в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році) становить 2,5%; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена, як сума пені за кожний день прострочення сплати кредиту (базова процентна ставка по договору/30) + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. щомісячно, що нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн.; штраф за порушення строків платежів по будь - якому із грошових зобов`язань, передбачених більше ніж на 30 днів - 500грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії (а.с.10). 
Встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.10.2019 року утворилась заборгованість, що за розрахунком банку становила 30034,91 грн., з яких: 3867,62 грн. - заборгованість за кредитом, 22924,16 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1336,71 грн. - заборгованість за пенею, штрафи 500 грн. (фіксована частина) і 1406,42 грн. (процентна складова). І зазначені суми позивач просив стягнути із відповідача.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). 
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Встановлено, що у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 28 серпня 2010 року сторонами узгоджено вид кредиту, бажаний кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитними коштами, розмір та порядок нарахування пені і штрафів за порушення строків платежів по будь - якому із грошових зобов`язань. 
Як вбачається із матеріалів справи, відсутні докази звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про визнання недійсним кредитного договору від 26.08.2010 року, що укладений між ним та позивачем. Крім того, з виписки по рахунку, що надана Банком вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами і періодично здійснював його погашення. 
З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що з врахуванням умов підписаної ОСОБА_1 . Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 26.08.2010 року наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь Банку заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3867,62 грн., що підтверджується випискою по рахунку позичальника ОСОБА_1 , яка є належним та достатнім доказом (а.с. 61 - 66); також підлягає до стягнення із відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.08.2010 року по 31.05.2015 року, адже строк кредитування визначений терміном дії картки за № НОМЕР_1 , що була видана в межах кредитного договору б/н, який укладений між сторонами 26.08.2010 року у розмірі 3452,97 грн. та підлягає до стягнення із ОСОБА_1 1000 грн. пені. І ці обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме випискою по рахунку, довідкою АТ «ПРИВАТБАНК» щодо виданих позичальнику ОСОБА_1 кредитних карт та письмовими поясненнями представника апелянта від 12.03.2020 року (а.с. 64 - 67, 86).
А тому заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права і про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, по відсоткам за користування кредитними коштами та пені. 
Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача відсотків за період з 01.06.2015 року по 30.10.2019 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені домовленістю сторін проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, в даному випадку після закінчення строку дії картки № НОМЕР_1 , що була видана в межах кредитного договору б/н, який укладений між сторонами 26.08.2010 року 
Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12.
Також, колегія суддів вважає, що підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача пеня в розмірі 1000 грн., що нарахована за період з 01.07.2011 року по 31.05.2015 року, а пеня за період з 01.06.2015 року по 30.10.2019 року в сумі 336,71 грн. до задоволення не підлягає, адже в зв`язку із закінченням строку дії картки № НОМЕР_1 припинилося право кредитодавця нараховувати неустойку. 
Разом з тим, судова колегія вважає, що відсутні правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача штрафу виходячи із наступного.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15, яка в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
         Тому підлягає до  стягнення із  ОСОБА_1  на користь Банку судові витрати, понесені апелянтом при подачі позовної заяви та апеляційної скарги (платіжні доручення № IHB96B2WLH від 06.12.2019 р., а.с.1 та №PROM5B0TOU від 05.02.2020 р., а.с. 69) пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 1330,29 грн. (1921 грн. (судовий збір за подання позовної заяви) + 2881,50 грн. (судовий за подання апеляційної скарги) х 27,7 (% задоволених вимог)/100)).    
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Заочне рішення Волочиського районного суду від 28 січня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) 3867 (три тисячі вісімсот шістдесят сім) грн. 62 коп. заборгованості за кредитом, 3452 (три тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. 97 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 1000 (одна тисяча) грн. пені, а всього 8320 (вісім тисяч триста двадцять) грн. 59 коп. 
В задоволенні решти позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відмовити. 
Стягнути із  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір в сумі 1330 (одна тисяча триста тридцять) грн. 29 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 19 березня 2020 року.

Судді                                                                А.П. Корніюк

                                                       І.В. П`єнта

                                                       О.І. Талалай