П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/7543/19	
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, -
В С Т А Н О В И В:
12.12.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 24 календарних роки з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника групи забезпечення підготовки управління бойової підготовки Командування Військово-Морських Сил України та перебував на грошовому забезпеченні в Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 18 вересня 2017 року № 148 позивач був звільнений у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 27 вересня 2017 року № 196 виключений зі списків особового складу управління.
Одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована та виплачена позивачу без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, що підтверджено довідкою про розмір грошового забезпечення (з якого розраховано одноразову грошову допомогу) № 395 від 11.12.2017 року, розрахунком одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової. Проте, відповідно до довідки про грошове забезпечення № 139/218 від 29.09.2017 року та листа /інформації/ про нарахування розміру грошового забезпечення № 98 від 14.06.2019 року, щомісячна додаткова грошова винагорода входила до складу отриманого позивачем грошового забезпечення яке він отримував на час звільнення з військової служби.
Відмову у проведені перерахунку одноразової грошової допомоги  при звільнені позивач вважає протиправною та такою, що суперечить  приписам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року, ухваленим в порядку письмового провадження  за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнані протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які виразилися у відмові листом від 03.12.2019 року № 3124 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.
Не погоджуючись із зазначеним рішення, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на правомірність не включення щомісячної додаткової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, оскільки така винагорода має тимчасовий характер, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною.
Також апелянт посилався на те, що суд першої інстанції не врахував пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, який встановлений частиною 5 статтею 122 КАС України, оскільки позивач був виключений зі списків особового складу 27 вересня 2017 року, а до суду звернувся більше ніж через 2 роки.
ОСОБА_1 своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 27.09.2017 року № 196 (а.с.10):
- капітана 2 рангу ОСОБА_1 , начальника групи забезпечення підготовки управління бойової підготовки Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільненого наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) 18 вересня 2017 року № 148 з військової служби у запас за пунктом «б» частини шостої (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що 27 вересня 2017 року справи та посаду здав. З 27 вересня 2017 року виключити зі списків особового складу Командування Військово-Морських Сил України, зняти з усіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Приморського районного військового комісаріату м. Одеси;
- щорічну чергову відпустку за 2017 рік використав частково. Відповідно до пункту 37.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, (зі змінами) виплатити компенсацію за невикористані дні чергової відпустки за 2017 рік (20 днів) у розмірі 5075 (п`ять тисяч сімдесят п`ять) гривень 50 копійок;
- виплатити премію за період з 1 вересня по 27 вересня 2017 року в розмірі 400% від посадового окладу;
- виплатити додаткову грошову винагороду за період з 1 вересня по 27 вересня 2017 року у розмірі 60%;
- виплатити надбавку у розмірі 10% від посадового окладу за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, за період з 1 вересня по 27 вересня 2017 року;
- виплатити грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно послужного часу в Збройних Силах за 24 календарних років у розмірі 91359 (дев`яносто одна тисяча триста п`ятдесят дев`ять) гривень відповідно до наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260;
- відповідно до Постанови Кабінету Міністра України від 28 жовтня 2004 року №1444 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» належна грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, складає 41695 (сорок одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять) гривень 26 копійок.
Розрахунок грошової допомоги при звільненні з військової служби у запас у розмірі 50% місячного грошового забезпечення пропорційно послужного часу в Збройних Силах за 24 календарних років у розмірі 91359, 26 грн.  доданий до матеріалів справи (а.с. 11).
Грошова допомога при звільненні з військової служби розрахована виходячи з  грошового забезпечення позивача за останньою займаною ним посадою на день виключення його зі списків частини та складає 7613,25 грн. (а.с. 11, 12), а саме:
- посадовий оклад (ПО) - 1200,00 грн.,
- оклад за військове звання (ОВЗ) - 130,00 грн.,
- надбавка за вислугу років (НВР) 35 % від ПО, ОВЗ  - 465,50 грн.,
- надбавка за виконання особливо важливих завдань 50 % від ПО, ОВЗ, НВР - 897,75 грн.,
- надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10 % від ПО (Постанова КМУ № 414) - 120,00 грн.,
- премія 400 % від ПО - 4800,00 грн.
Проте, відповідно до довідки  відповідача від 29.09.2017 року № 139/218 до складу грошового забезпечення позивача, за останньою займаною ним посадою на день виключення його зі списків частини, окрім зазначених вище складових грошового забезпечення,  входила щомісячного грошова винагорода  в розмірі 60% від посадового окладу, що в сумі складало 4567,95 грн. (а.с. 13-14). Зазначене підтверджено також і довідкою відповідача від 14.06.2019 року № 98 (а.с. 15). 
Відповідно до матеріалів справи, 11.11.2019 року позивач  звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив донарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (а.с.16).
Листом від 03.12.2019 року № 3124 (а.с.17) військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про  відмову  у задоволенні його заяви щодо здійснення перерахунку та доплати грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
Вказана відмова вмотивована посиланням на приписи до п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (зі змінами та доповненнями), яка діяла на момент звільнення позивача,  відповідно до якого до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включається оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Також відповідач послався на п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, яким визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що застосована відповідачем Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, станом на дату розрахунку грошової допомоги позивача у зв`язку зі звільненням втратила чинність (16.12.2016 року), а при ви визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає закон, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам закону.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (надалі Закон №2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до п. 38.1 розділу ХХХVIIІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року № 260 (надалі Інструкція № 260) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно з п. 38.6 розділу ХХХVIIІ Інструкції № 260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Відповідно до п.п. 2, 5 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року № 550 (надалі Інструкція № 550) виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць, зокрема, військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Відповідно до п.п. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року № 889 (далі Постанова № 889) установлено щомісячну  додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до п. 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Згідно з п. 8 Інструкції № 550 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Враховуючи зазначені приписи Закону № 2011-ХІІ, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що  щомісячна грошова додаткова винагорода, зокрема 60% від посадового окладу позивача в цій справі, входить до складу грошового забезпечення позивача на день його звільнення, з якого сплачені всі обов`язкові платежі.
Так, відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 522/2738/17 від 6 лютого 2019 року (провадження № 11-806апп18).
За змістом п. 9.1 розділу IX Інструкції № 260 грошове забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, включає: оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Аналогічні норми щодо не включення винагород до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, містить також Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 24 жовтня 2016 року № 550.
Разом з тим, застосовуючи вищеозначені Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, апелянт не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Апеляційний суд, які і суд першої інстанції відхиляє доводи апелянта щодо застосування у спірних правовідносинах Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, оскільки  на час розрахунку грошової допомоги позивача у зв`язку зі звільненням втратила зазначена інструкція чинність (16.12.2016 року).
Таким чином, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону № 2011-ХІІ.
Апеляційний суд не приймає доводи скаржника про те, що позивач пропустив передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду, оскільки за загальним  правилом, відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).
Так, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку  грошової допомоги при звільненні 11.11.2019 року, відмова у задоволені цієї заяви датована 03.12.2019 року, а позов поданий до адміністративного суду 12.12.2019 року.
Відхиляє апеляційний суд доводи апелянта щодо помилковості застосування судом першої інстанції правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові  цього суду у справі №522/2738/17 та у справі №420/7543/19, оскільки ці доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог. При цьому суд першої інстанції застосував лише підхід застосування норм права висловлений ВП ВС у постанові від 06.02.2019 року по справі №522/2738/17.
При цьому апеляційний суд зазначає, що складові грошового забезпечення визначаються виключно законом, розмір та порядок виплати грошового забезпечення  визначається КМУ.
Безпосередньо Законом № 2011-ХІІ встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у разі звільнення з військової служби. Тобто законом встановлений, як розмір допомоги так і база з якої ця допомога обчислюється - місячного грошового забезпечення, без встановлення якихось виключень, або надання будь-якому органу певних повноважень щодо визначення бази нарахування допомоги. При цьому Закон № 2011-ХІІ, не наділяє Міністерство оборони повноваженням змінювати складові грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомоги при звільнені, а Інструкція № 260 визначає лише порядок та умови виплати  грошового забезпечення.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1  -  залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 420/7543/19  -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 12.05.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.