КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження                                                 
№ 22-ц/824/6307/2020                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року                                                                      місто Київ
                                                                                                справа №357/1605/17
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                     за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2020 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, постановлену під головуванням судді Ярмола О.Я., у справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Білоцерківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини,-
 
В С Т А Н О В И В:
             
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського районного суду Київської області з заявою, в якій просив:
визнати виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2018 року у справі №357/1605/17 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів         ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини, таким, що не підлягає виконанню;
стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержані кошти у виконавчому провадженні №56682343 за виконавчим листом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2020 року у справі №357/1605/17.
Заяву обгрунтовував тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів         ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини.
Стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 кошти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів ОСОБА_1 , починаючи з 15 лютого 2017 року і до досягнення дитиною трьох років.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини відмовлено.
Вказував, що 27 червня 2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, після апеляційного перегляду справи, видано два виконавчі листи №2/357/586/18 від 27 червня 2018 року, які були направлені для примусового виконання до Білоцерківського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області та на підставі яких відкрито два виконавчі провадження, а саме ВП №56682343 та ВП №56682479.
Зазначав, що постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 змінено в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, а саме:
стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4  частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття;
в іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року залишено без змін.
Посилався на те, що у зв`язку із зміною судового рішення суду першої інстанції, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини не відповідає текстові резолютивного рішення касаційної інстанції, тобто він виписаний з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. 
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити його заяву в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні його заяви, мотивував своє рішення тим, що розмір аліментів, який був визначений судом першої інстанції та в подальшому судом апеляційної і касаційної інстанцій у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу ОСОБА_1 залишився незмінним, а мінімальний гарантований розмір аліментів визначається СК України, а тому зміна рішення суду в цій частині не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Вказував, що з таким довільним трактуванням судом норм закону він не погоджується, так як загальновідомо, що 1/4 частина усіх видів доходів стягується з боржника у тому разі, якщо такі доходи у боржника існують.
Зазначав, що посилання суду на те, що в разі визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню потягне за собою закриття виконавчого провадження та порушить права дитини на належне утримання у даному випадку недоречне.
Зауважував на те, що суд у випадку визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не позбавлений процесуальної можливості і повинен на заяву стягувача видати новий виконавчий лист, який би відповідав у даному випадку резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції у даній справі.
Посилався на те, що виконавчий лист залишається на сьогоднішній день таким, що фактично не відповідає рішенню Верховного Суду.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.
В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.
Представник стягувача в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
Заінтересована особа Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. 
Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у її відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з  наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.
Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення заяви, оскільки зміна рішення суду в частині визнання мінімального гарантованого розміру аліментів, не є підставою для визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню.
Колегія суддів не погоджується в повній мірі зданим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року стягнуто з     ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів ОСОБА_1 , починаючи з 15 лютого 2017 року і до досягнення дитиною трьох років.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини відмовлено.
Вказане рішення залишено без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року.
На виконання рішення суду 27 червня 2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано два виконавчі листи №2/357/586/18 від 27 червня 2018 року, які були направлені для примусового виконання до Білоцерківського міського ВДВС ГТУЮ у Київській області та на підставі яких відкрито два виконавчі провадження.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 змінено в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини, а саме:
стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4  частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття;
в іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 21 червня 2018 року залишено без змін.
Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 вказував на те, що у зв`язку із зміною судового рішення суду першої інстанції, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів         ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини не відповідає текстові резолютивного рішення касаційної інстанції, тобто він виписаний з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. 
Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ч.5 ст.124 Конституції України). 
Відповідності до положень ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:
процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили; коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання;
матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).
Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов'язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.
При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.
Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.
Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.
Таким чином, як вбачається з матеріалів справи Білоцерківським міськрайонним судом Київської області правомірно було видано 27 червня 2018 року, після апеляційного перегляду справи, виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини.
Разом з тим, оскільки постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2018 року в частині задоволення вимог ОСОБА_2 було змінено в частині визначення мінімального розміру аліментів на утримання дитини, тобто змінилася резолютивна частина рішення, а визнати виконавчий лист №357/1605/17, таким, що не підлягає виконанню лише в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину згідно з нормами чинного законодавства не вбачаєтьчя можливим, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого листа №357/1605/17, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 27 червня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , 1975 року народження (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини         ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини таким, що не підлягає виконанню на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Крім того, звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержані кошти у виконавчому провадженні №56682343 за виконавчим листом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2020 року у справі №357/1605/17.
Відповідності до положень ч.4 ст.432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, заявником ОСОБА_1 до заяви не було додано будь-яких доказів виконання рішення суду за виконавчим листом №357/1605/17, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 27 червня 2018 року (платіжні документи, акт державного виконавця тощо).
А відтак, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержаних коштів у виконавчому провадженні №56682343 за виконавчим листом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2020 року у справі №357/1605/17 є необґрунтованою, а відтак підстави для її задоволення в цій частині відсутні.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2020  року скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2020 року скасувати та постановити нову.
 
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , Білоцерківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.
 
Визнати виконавчий лист №357/1605/17, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 27 червня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 , 1975 року народження (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2017 року і до повноліття дитини таким, що не підлягає виконанню.
 
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 29 травня 2020 року.
   
Головуючий:
 
Судді: