ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/625/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №692/1534/19 Категорія: 310000000 	Чепурний О. П. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       26 березня 2020 року :                                 м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 
  	Новікова О.М.	
  	Храпка В.Д., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря:	Чуйко А.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 17 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Служби у справах дітей Драбівської районної державної адміністрації Черкаської області про надання права на побачення з дітьми -

                                        в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року позивачі звернулись до суду з позовом про надання права на побачення з дітьми.
В обґрунтування позову зазначили, що є біологічними батьками дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 21 травня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав відносно усіх трьох малолітніх дітей та стягнуто аліменти на їх утримання. 
Підставою позбавлення батьківських прав було те, що батьки не створили належні умови для виховання та утримання дітей, не займалися їх вихованням, постійно зловживали спиртними напоями та взагалі не цікавились життям та здоров`ям дітей. 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що на даний час вони усвідомили свою негативну поведінку по відношенню до виховання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перестали вживати алкогольні напої, бажають підтримувати зв`язки з дітьми, брати участь у їх вихованні та утриманні, спілкуватись з дітьми. 
Зазначили, що влаштувалися на роботу і в жовтні 2019 року ними було перераховано кошти в рахунок аліментів, а саме ОСОБА_2 перерахувала - 600,00 грн., ОСОБА_3 - 600,00 грн.
Позивачі вважають, що разові побачення не нестимуть за собою негативний вплив, не завдаватимуть шкоди здоров`ю та життю дітям, навпаки зміцнять їхні взаємовідносини та позитивно вплинуть на розвиток дітей.
Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 17 січня 2020 року позов задоволено.
Надано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на періодичні побачення з малолітніми дітьми: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю в три години два рази на місяць в першу та третю суботу кожного місяця з 10-00 год. до 13-00 год. за місцем постійного проживання дітей у присутності законного представника дітей.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що такі побачення можуть завдати шкоди життю, здоров`ю чи моральному вихованню дітям. Суд визнав, що сам факт наявності значної заборгованості по аліментах не може бути підставою для відмови у позові. Позивачі мають постійну роботу, пройшли лікування від алкогольної залежності, висловили своє негативне ставлення до алкоголю в судовому засіданні та підтвердили намір створити умови для відновлення у майбутньому своїх батьківських прав, необхідність спілкування з дітьми обґрунтували почуттями любові до власних дітей. Враховавши дані обставини та вважаючи, що позивачі змінили ставлення до образу свого життя та усвідомили свої помилки у вихованні дітей, суд вважав за можливе надати їм дозвіл на побачення з дітьми. 
Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона утворила прийомну сім`ю і піклується про трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Її не було залучено до участі у розгляді районним судом справи про надання права на побачення з цими дітьми.
Вважає, що прийняте рішення може вплинути на здоров`я та моральне виховання дітей, взятих під її опіку.
Зазначає, що на момент влаштування в прийомну сім`ю у дітей були проблеми з емоційним станом, наявні тривожні переживання, фобії, нічні кошмари. ОСОБА_6 панічно боявся відвідувати школу, має хронічні проблеми із здоров`ям (енурез). Вказані проблеми у дітей пов`язує із безвідповідальним, недбайливим та жорстким відношенням біологічних батьків.
Крім того, посилається на результати психологічного дослідження, проведеного юридичним психологом ОСОБА_10 в лютому 2020 року, за висновками якого зараз побачення із колишніми батьками впливатиме на подальше виховання дітей ОСОБА_3 , на психоемоційний стан, може призвести до підвищення тривожності, неспокою, невпевненості в собі, що негативно позначиться на подальший психоемоційний розвиток та буде сприяти психотравмуванню дітей в майбутньому.
Вважаючи, що місцевим судом не повно досліджено обставини справи, апелянтка просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
На апеляційну скаргу надійшов відзив від позивачів, в якому вони не погоджуються з доводами апеляційної скарги. Зазначають, що усвідомлюють свою провину перед дітьми, лише із апеляційної скарги дізнались, що ОСОБА_1 є прийомною матір`ю дітей та бажають поспілкуватись з нею. Вважають, що встановлені судом разові періодичні побачення з дітьми не завдадуть їм шкоди, а навпаки, зміцнять взаємовідносини між ними та позитивно впливатимуть на розвиток дітей. Позивачі просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене районним судом судове рішення не відповідає вказаним вище вимогам.    
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 21 травня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та стягнуто аліменти на їх утримання (а.с. 44-45). 
В підтвердження своїх доводів позивачі надали довідки з Черкаського обласного наркологічного диспансера Черкаської обласної ради від 05.12.2019 року про кодування їх від алкогольної залежності на три роки (а.с. 28), сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду ОСОБА_2 від 22.08.2019 року (а.с. 32), довідки з місця роботи - СТОВ «Птахоплемзавод «Коробійський» від 26.12.2019 та 27.12.2019, де вони працюють з грудня 2019 року на посадах - оброблювач птиці, заробітна плата ОСОБА_2 за грудень 2019 року склала 1928,00 грн., ОСОБА_3 - 1500,00 грн. (а.с. 41-43). ОСОБА_2 за місцем роботи характеризується позитивно, про що свідчить характеристика від 09.12.2019 року (а.с. 29). 
Позивачі перерахували в органи державної виконавчої служби в рахунок погашення аліментів дітям, про що свідчать надані суду квитанції на загальну суму 3200,00 грн. З копій довідок органу державної виконавчої служби вбачається, що заборгованість кожного з позивача по аліментах на кожну дитину становить близько 20 тис. грн. 
Органом опіки та піклування Драбівської районної державної адміністрації 16.01.2020 року зроблено висновок за № 23/01-25 про недоцільність надання права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на побачення з малолітніми дітьми (а.с. 47-48). 
Такий висновок мотивовано тим, що позивачі працевлаштувались лише з 05.12.2019, мають значну заборгованість за аліментними зобов`язаннями, діти наразі влаштовані в прийомну сім`ю, де їм створені всі умови для комфортного проживання, про біологічних батьків діти не згадують. 
За рішенням комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини від 15.01.2020 надання права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на побачення із малолітніми дітьми недоцільне (а.с. 46).
Відповідно до договору № 64 від 16.08.2019, укладеного між Корсунь-Шевченківською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , остання прийняла на виховання та спільне проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 67).
За інформацією Корсунь-Шевченківського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, наданої 19.02.2020, прийомна сім`я ОСОБА_1 функціонує ефективно. Прийомна мати має високий виховний потенціал, активно відстоює права та інтереси дітей, задовольняє їх потреби у вихованні, навчанні та розвитку. Всі наявні потреби та труднощі ОСОБА_1 вирішує переважно за рахунок внутрішніх ресурсів, адекватно оцінює свої можливості та сили, в разі потреби звертається за сторонньою допомогою, завжди готова до співпраці із працівниками Центру (а.с. 68-69).
Суду апеляційної інстанції також надано висновок спеціаліста юридичного психолога ОСОБА_10 за результатами проведення психологічного дослідження від 20.02.2020 (а.с. 70-78), за висновками якого «зараз для дітей ОСОБА_3 побачення з колишніми батьками на їх подальше виховання, психолого-емоційного стану може привести для підвищення тривожності, неспокою, невпевненості в собі, що негативно позначиться на подальший психоемоційний розвиток та буде сприяти психотравмуванню їх подальшому майбутньому».
Оцінивши надані учасниками справи докази, судова колегія дійшла до таких висновків.
Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.        
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 168 СК України передбачено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.
Згідно з частинами 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Колегія суддів вважає, що висновок органу опіки і піклування, який категорично не згодний з побаченнями у цей період позивачів з дітьми, достатньо обґрунтований, базується на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які мають значення у даній справі.
Дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про доцільність надання на даному етапі можливості біологічним батькам бачитись зі своїми дітьми.
Враховуючи висновок органу опіки та піклування, приведений вище висновок психологічного дослідження, вражаючу запущеність дітей перед передачею їх у прийомну сім`ю, короткий (шість місяців) термін перебування малолітніх дітей у прийомній сім`ї, та позитивні зрушення у їх реабілітації, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що побачення з біологічними батьками на цьому етапі відновлення психологічного та емоційного стану дітей є передчасним і завдасть шкоди їх психічному здоров`ю та моральному вихованню.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 17 січня 2020 року скасувати. Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про надання права на побачення з дітьми відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.

Судді