15.06.20
22-ц/812/615/20
Єдиний унікальний номер справи 487/5177/17
Провадження №22-ц/812/615/20          Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
        
П О С Т А Н О В А
іменем України
                                       
15 червня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Лисенка П.П.,
суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
за участі:
представника позивача – ОСОБА_1 , 
відповідача – ОСОБА_2 ,
представника відповідача – Секкера А.В., 
переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною  ОСОБА_2 рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалено 08 жовтня 2019 року о 9 годині 51 хвилина, в приміщені названого суду, під головуванням судді Щербини С.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства “Миколаївобленерго” до ОСОБА_2 про стягнення боргу за недовраховану електроенергію та позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства “Миколаївобленерго” про захист прав позивача, визнання незаконними рішення та скасування акту про порушення,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ПАТ «Миколаївобленерго» пред`явило до  ОСОБА_3 зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.
Позивач є квартиронаймачем по АДРЕСА_1 та споживачем електроенергії, яку постачає до неї ПАТ «Миколаївобленерго». 
Особовий рахунок № НОМЕР_1 , за вказаною адресою, відкрито ще на матір відповідача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син прийняв спадщину, весь цей час користувався електричною енергією, проте особовий рахунок не переоформлювався, у зв`язку із відсутністю звернення нового споживача із відповідною заявою.
Відповідно до акту від 02 серпня 2013 року було проведено заміну електролічильника та встановлено пломбу ДВП «Н0047559» індикатор магнітного впливу, про що складено відповідний акт, який підписано ОСОБА_2 . За ним останній прийняв на збереження зазначену пломбу.
13 червня 2017 року під час технічної перевірки дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергією, було встановлено порушення, а саме: фіксація індикатору постійного магнітного впливу, які призвели до зміни показів засобів обліку та які неможливо виявити при контрольного огляді засобу обліку, що є наслідком протиправних дій споживача та порушенням п. 42 ПКЕЕ.
Внаслідок цього, у присутності ОСОБА_2 , який так і проживає за вказаною адресою, та трьох представників постачальної компанії, складено Акт №S 7282 про порушення. 
На підставі вказаного Акту про порушення, ПАТ «Миколаївобленерго» прийнято рішення у формі протоколу та складено Акт-розрахунок від 16 червня 2017 року, яким нараховано заборгованість за актом порушення в розмірі 39 595 гривень 57 копійок.
Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «Миколаївобленерго» просило стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену суму боргу та судовий збір.
03 жовтня 2017 року ОСОБА_3 пред`явив позов до ПАТ “Миколаївобленерго”, який обґрунтовував наступним.
Він дійсно проживає зі своєю родиною за вищевказаною адресою, є споживачем електроенергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго» та регулярно сплачує за споживання за встановленими тарифами. 
У 2013 році в його квартирі по  АДРЕСА_1 , представником відповідача, здійснювалася планова перевірка електролічильника, про що було складено Акт №3/025415, та на прилад обліку електричної енергії було встановлено наклейку-індикатор дії впливу постійного (змінного) магнітного поля.
13 червня 2017 року, за місцем проживання ОСОБА_3 , контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» здійснена чергова перевірка приладу обліку електроенергії.
Йому було запропоновано надати розрахункову книжку та поки він відходив, працівники ПАТ «Миколаївобленерго» залишалися на деякий час біля електролічильника, а по повернені йому повідомили, що наклейка-індикатор дії постійного впливу магнітного поля має червоний колір, що є порушенням ПКЕЕН в результаті чого складено акт S 7282.
Того ж дня, у домоволодінні ОСОБА_3 було замінено електролічильник та встановлено нові пломби, про що складено Акт № 3/004604.
Протокольним рішенням № 633 від 04 липня 2017 року йому визначено борг на оплату вартості необлікованої енергії у сумі 39 595 гривень 57 копійок.
Посилаючись на те, що будь-якого магнітного впливу на електролічильник не здійснював, ОСОБА_3 просив визнати незаконним Протокольне рішення №633 від 04 липня 2017 року, скасувати Акт про порушення № S 7282 від 13 червня 2017 року та визнати неправомірними і скасувати нарахування обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН на суму 39 595 гривень 57 копійок.
Обидва позови розглядалися в одному провадженні.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 жовтня 2019 року позов ПАТ «Миколаївобленерго» задоволено повністю. ОСОБА_3 в задоволені позову відмовлено за недоведеністю.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду І інстанції, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку та посилаючись на неповне з`ясування обставини справи та неправильне застосування положень матеріального закону, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове законне рішення.
Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду 1 інстанції - без змін, оскільки суд ухвалив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Так, задовольняючи первісний позов ПАТ «Миколаївобленерго», суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем доведено обставини на які посилається та підтверджено належними та допустимими доказами, в той час як вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 є безпідставними та не доведеними.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.
За Конституцією України, ст.ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.
Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.
Відповідно до статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.
Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Для цього він досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.
При цьому, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.
Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції виходить з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 374 ЦПК України, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 375, 383 ЦПК України.
Зокрема, він повинен з`ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.
Рішення суду 1інстанції у повній мірі відповідає виписаному.
Правовідносини в сфері постачання та споживання електричної енергії регулюються нормами ст. 714 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення (далі – ПКЕЕн), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року, зазначені правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. 
У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.
Згідно статті 610 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються КМУ. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України, зокрема цивільну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: порушення правил користування енергією, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.
Згідно пункту 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно з законодавством за порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електроенергії без приладів обліку.
За змістом пункту 53 Правил користування електричною енергією для населення у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_3 є споживачем послуг з постачання електроенергії, які ПАТ «Миколаївобленерго» надає за адресою: АДРЕСА_1 .
13 червня 2017 року представниками позивача був складений акт про порушення №S 7282 за участю споживача ОСОБА_3 , у якому зазначено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , під час технічної перевірки дотримання вимог діючих Правил користування електричною енергією було встановлено порушення, що виражено у вчиненні дій споживачем, фіксація індикатором впливу постійного магнітного впливу, які призвели до зміни показів засобів обліку та які неможливо виявити при контрольному огляді засобу обліку, що є порушенням п. 42 ПКЕЕ. Пошкоджено пломбу ДВП «Н0047559Я згідно акту від 02 серпня 2013 року, що підписано ОСОБА_2 , за яким останній прийняв на збереження пломбу, індикатор магнітного впливу.
Зазначений Акт №S 7282 складено у присутності ОСОБА_2 , який проживає за вказаною адресою та трьох представників постачальників, та зауважень з боку споживача не містить. (а.с.4).
Того ж дня, в квартирі відповідача за вищевказаною адресою встановлено новий прилад обліку електроенергії та передано на збереження нову пломбу, про що складено Акт № 3/004604 (а.с.9).
ОСОБА_2 з Актом про порушення ознайомлений та зауважень не зазначив, про що свідчить його підпис в акті.
16 червня 2017 року комісією було складено протокол № 4456 затвердження попереднього розрахунку за актом про порушення ПКЕЕН ПАТ «Миколавобленерго» та проведено нарахування за актом про порушення № S 7282 за період з 13 червня 2014 року по 13 червня 2017 року, за потужністю 22А, відповідно до п.3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією становить 23 770 кВт, вартістю 39 595 гривень 57 копійок (а.с.6).  
Відповідно до копії протоколу №633 від 04 липня 2017 року, постійно діюча робоча комісія по розгляду актів про порушення фізичними особами – споживачами електроенергії, без присутності споживача, вирішила задовольнити акт про порушення, складений відносно ОСОБА_3 (а.с.5).
Відповідно до п.3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергії України від 04.05.2006 року №562, розрахунок вартості недооблікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості недооблікованої електричної енергії, за кількістю днів. Розрахунок вартості не облікованої електричної енергії здійснюється не більше ніж за три роки.
В акті зазначено, що порушення індикаторів магнітного впливу можливе перевірити лише за допомогою спеціальних засобів і його неможливе виявити під час контрольного огляду. При контрольному оглядів засобу обліку, який проводиться один раз на шість місяців, здійснюється візуальний обстеження цілісності засобу обліку. Технічна перевірка електроустановки споживача за три попередні роки, до моменту складення акту, не проводилась, період нарахування з 13 червня 2014 року. 
ПАТ «Миколаївобленерго» надало сертифікат відповідності індикатора впливу постійного магнітного поля для приладів обліку (електричної та теплової енергії, води, газу), який відповідає вимогам (п.2.2.1, п.2.3.2, п.2.3.6) ТУ У 26.5-36232219-003:2013 (а.с. 23).
Щодо розміру спричинених порушенням ПКЕЕН збитків, то колегія суддів вважає, що вони розраховані вірно, відповідно до затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. №562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика).
Оскільки виявлене порушення (фіксація індикатора впливу магнітного поля), визначено в п.3.1.3 Методики як таке, до якого ця Методика застосовується, то відповідно до 
п.3.3.а Методики, якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання необлікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об`єкт (приміщення), але не більше ніж за три роки.
Відповідно до п.3.5 Методики у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 3.1 цієї глави у разі виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, та порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії Wдоб.с.п. (кВт.год) через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою (2.7) Методики.
Оскільки виявлене порушення відповідає ознакам, визначеним п.3.3а Методики, то саме його необхідно застосовувати при здійсненні розрахунку збитків, зокрема, в частині визначення періоду, за який повинно робити такий розрахунок.
Протилежного ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не довів, хоча за процесуальним законом, це є його обов`язком.
Оскільки суд 1 інстанції дійшов таких же висновків, то рішення суду І інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим.
Щодо долі позову ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування Акту про порушення та протоколу засідання комісії №633 від 04 липня 2017 року, суд І інстанції вірно відмовив в його задоволенні, оскільки він не тільки не довів тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, а по-більшості бажав застосувати способи захисту, які не є такими, зокрема, щодо скасування актів про порушення та протокольного рішення.
Крім того, зазначені доводи спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
         Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
            Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
            Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішенняЗаводського районного суду м. Миколаєва від 08 жовтня 2019 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий:                                                        П.П.Лисенко

Судді:                                                                  Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова
_______________________________________________
Повний текст постанови складено 16 червня 2020 року.