УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження
30 березня 2020 року  
м. Київ
справа №826/27043/15
провадження №К/9901/6832/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 826/27043/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської Олени Степанівни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:
(і) визнати протиправною бездіяльність посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявської Олени Степанівни, саме в статусі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невключення позивача до переліку вкладників в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
(іі) визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ігнорування скарги на бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» від 07.12.2015;
(ііі) зобов`язати посадову особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявську Олену Степанівну, саме в статусі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур неплатоспроможності банків департаменту управління активами Іриклієнко Ю.П. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за поточним рахунком позивача за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
(іііі) зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити контроль за виконанням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог викладених в заяві про закриття поточного рахунку та здійснення завершальних операцій за ним від 02.12.2015 відповідно до скарги на бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» від 07.12.2015, через подання уточненої інформації про позивача як вкладника.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 закрито провадження в справі 826/27043/15 стосовно позовних вимог про:
(і) визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ігнорування скарги на дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» від 07.12.2015;
(іі) зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити контроль за виконанням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог викладених в заяві про закриття поточного рахунку та здійснення завершальних операцій за ним від 02.12.2015 відповідно до скарги на дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» від 07.12.2015 через подання уточненої інформації про позивача як вкладника.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 про закриття провадження в частині в адміністративній справі № 826/27043/15, залишено без змін.
Також ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду стосовно позовних вимог про:
(і) визнання протиправною бездіяльності посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявської Олени Степанівни, саме в статусі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невключення позивача до переліку вкладників в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які мають право на відшкодування коштів за вкладом за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
(іі) зобов`язання посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заступника начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможності банків Чернявської Олени Степанівни, саме в статусі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Ірклієнко  Ю.П. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за поточним рахунком позивача за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2019 про залишення позовної заяви без розгляду в частині, скасовано та направлено справу для продовження розгляду в цій частині до Окружного адміністративного суду міста Києва. Зокрема, судом апеляційної інстанції вказано на дотриманні позивачем строків звернення до суду із відповідними позовними вимогами.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2019 взято розгляду та продовжено розгляд справи № 826/27043/15 в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 позов задоволено:
А) Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської Олени Степанівни щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Б) Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за поточним рахунком позивача за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові, оскільки вважала, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено:
А) Скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019.
Б) Ухвалено нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено.
ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 826/27043/15.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України, у редакції, чинній з 08.02.2020) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках  - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
За змістом пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у разі, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
І також відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 330 КАС України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Водночас за правилами пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у разі, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Заявник на обґрунтування вимог касаційної скарги покликається на те, що під час ухвалення оскарженого судового рішення суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме:
а) неправильно застосував норми пункту 6 статті 2, пункту 16 статті 2, підпунктів 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не взяв до уваги висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №  910/23398/16 та від 27.02.2019 у справі № 826/9960/15;
б) неправильно застосував правила дії закону в часі, встановлені статтею 58 Конституції України. Зазначає, що стаття 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції від 23.02.2012 до внесення змін на підставі Закону України «Про внесення зміг до деяких законодавчих актів України щодо запобігання негативному впливу на стабільність банківської системи» від 04.07.2014 № 1586-VII поширювала гарантії за вкладом на вклади у банківських металах. Водночас стверджує, що до спірних правовідносин мають бути застосовані саме положення статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції від 23.02.2012. Також заявник вказує, що висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах немає.
За вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, з-поміж іншого, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Аналіз наведених вище аргументів касаційної скарги в їхньому логічному взаємозв`язку з відображеними в судовому рішенні суду апеляційної інстанції обставинами справи дає можливість колегії суддів вважати, що у цій ситуації наявні обставини, наведені у пунктах 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, які є підставою для відкриття касаційного провадження. Водночас покликань на інші обставини, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження, касаційна скарга не містить.
Також приписами частин четвертої, п`ятої статті 330 КАС України встановлено, що до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору. Якщо касаційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.
Предметом спору в цій справі є невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» за кошт Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Заявниця у касаційній скарзі зазначила, що вона у спірних правовідносинах є споживачем фінансових послуг, а тому на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняється від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням його прав.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками й продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», який встановлює права споживачів, визначає механізм їхнього захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 Цивільного кодексу України).
Згідно із статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22).
Тобто в контексті вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їхнім виконавцем, який відповідає за неналежне надання цих послуг, а тому вкладник, звертаючись до суду з позовом, пов`язаним з порушенням його прав за договором банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Крім того, в постанові від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при зверненні до суду з позовом про стягнення з Фонду майнової відповідальності за договором банківського вкладу позивач як споживач фінансових послуг звільняється від сплати судового збору за частиною третьою статті 22 Закону № 1023-XII не тільки при поданні позовної заяви, а й на наступних стадіях цивільного процесу.
З огляду на це вкладник (споживач фінансових послуг), звертаючись до суду з позовом до банку (виконавця фінансових послуг) за захистом своїх порушених прав, зокрема, через неналежне виконання договору банківського вкладу, звільняється від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону № 1023-XII.
Верховний Суд зауважує, що дія наведеної норми поширюється також і на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 817/649/16 (провадження № 11-1032апп18).
З цих міркувань колегія суддів дійшла висновку, що позивач на підставі закону звільнений від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги і таке питання не потребує додаткового розгляду та розв`язання Верховним Судом.
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі немає.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що слід відкрити касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на підставі пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Керуючись положеннями пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі №  826/27043/15.
2. Витребувати з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/27043/15.
3. Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.
4. Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                  А.А. Єзеров

Суддя                                                                      В.М. Кравчук

Суддя                                                                      О.П. Стародуб