ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
05 червня 2020 року
м. Харків
справа № 619/552/19
провадження № 22-ц/818/3114/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Хорошевського О.М.
суддів: Бурлака І.В., Яцина В.Б.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року постановлене суддею Калиновською П.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення повноліття у розмірі ј від усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2018 року, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 18 березня 2020 року виправлено описку попущену в заочному рішенні у 2 абзаці резолютивної частини, та зазначено, що часом з якого присуджуються аліменти на дитину є день пред`явлення позову до суду 07.02.2019.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 07.02.2019 по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи. Справу було розглянуто без участі відповідача, що порушило його право на захист. Судом не було надано належної правової оцінки наявності на утриманні відповідача дружини та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Суд не врахував, що дитина на яку стягуються аліменти мешкає разом із ним з листопада 2019 року, перебувала на повному його утриманні. Мати ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні та утриманні сина. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права тому не підлягає зміні чи скасуванню.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2020 року відповідно до ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 94).
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача ј частину з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, суд першої інстанції виходив з наявності у відповідача можливості на таке утримання та обов`язку на утримання своєї дитини.
Такий висновок суду відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Матеріали справи свідчать про те, що сторони мають спільного сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).
ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.9) .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: дружина – ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 58,59).
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача.
Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначеного розміру стягнутих аліментів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Матеріали справи свідчать про наявність у відповідача на утриманні ще одного сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дружини – ОСОБА_5 . 
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів на утримання дитини, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, та зменшити його з ј частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, до 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів.
Доводи апеляційної скарги щодо визначення розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з 07.02.2019 по ІНФОРМАЦІЯ_3 не грунтуються на законі, оскільки право на визначення способу стягнення аліментів (тверда грошова сума або частка від заробітку) належить особі, на користь якої стягуються аліменти.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо перебування дитини ОСОБА_3 на його утриманні, проживання разом з ним з листопада 2019 року, будь-якими доказами не підтвердженні.
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.
Обсяг відповідальності відповідача не залежить від перебування на його утриманні сина дружини. Цей факт не звільняє відповідача від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитині (рідному сину – ОСОБА_3 ), які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Цей припис підтверджує принцип підвищеного захисту прав дитини.
У ст.179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.
Доводи про розгляд справи за відсутності відповідача не приймаються колегією суддів, оскільки судом вживалися заходи для повідомлення відповідача. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру аліментів.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року - змінити в частині визначення розміру аліментів.
Змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини на 1/6 частину з усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Судові витрати по оплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь   ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) у розмірі 576 грн. 75 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                 О.М.Хорошевський
Судді:                                                                І.В.Бурлака
                                                               В.Б.Яцина        

Повний текст постанови складено 05.06.2020