Постанова
Іменем України
04 березня 2020 року
м. Київ
справа № 539/686/17
провадження № 51-8430 км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
за участю:
секретаря судового засідання                                   ОСОБА_4 , 
прокурора                                                                      ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 квітня 2018 року та  ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016170240002034 від 20 листопада 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубові Гряди Сахновщинського району Полтавської області, який згідно матеріалів кримінального провадження проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 квітня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі – КК України) та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Згідно з цим вироком, 19 листопада 2016 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 знайшов на вулиці дерев`яну палицю, зайшов на територію домогосподарства ОСОБА_8 , та, діючи умисно, завдав їй удари дерев`яною палицею, спричинивши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку такі, що призвели до смерті потерпілої. 
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 19 вересня 2019 року апеляційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_7 залишив без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 квітня 2018 року стосовно  ОСОБА_7 – без змін. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України). Посилається на недопустимість доказів у кримінальному провадженні через те, що стороні захисту в порушення ст. 290 КПК України не було здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження, та не надано можливості переглянути ДВД-диск, що є додатком до протоколу слідчого експерименту, а також не було надано доступ до речових доказів. Також посилається на порушення права засудженого на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника своїх прав. Зазначає, що суд не допитав свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідчення яких мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, та про допит яких просив засуджений. Вважає, що судом допущено неповноту судового розгляду. Також посилається на невідповідність фактичним обставинам справи висновків апеляційного суду про відсутність  підтвердження факту отримання засудженим тілесних ушкоджень та причетності до їх утворення працівників правоохоронних органів.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 проти касаційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.  
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень в касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Натомість зазначені обставини, на які, зокрема, посилається в касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. 
Зміст ухвали апеляційного суду свідчить про те, що під час апеляційного розгляду були ретельно перевірені доводи сторони захисту, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі, із наведенням в ухвалі докладних мотивів прийнятого рішення, та не встановлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність або істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та дати правильну юридичну оцінку вчиненому. Мотиви суду, з яких доводи сторони захисту було визнано безпідставними, є обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам. 
Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено.
Так, під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції визнано безпідставними доводи сторони захисту про те, що засудженого не було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України. Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до матеріалів кримінального провадження засудженому та його захиснику 06 та 07 березня 2017 року в порядку ст. 290 КПК України були відкриті матеріали досудового розслідування № 12016170240002034 від 20 листопада 2016 року, в тому числі, наданий огляд відеозапису слідчого експерименту, з якими вони ознайомилися у повному обсязі. Заяв чи доповнень з цього приводу учасники кримінального провадження не мали. Протягом судового розгляду вказаний факт також спростований не був.
Крім цього, як убачається з технічного запису судових засідань та матеріалів кримінального провадження сторона захисту під час  розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції не зверталась до суду з приводу жодних порушень ст. 290 КПК України. Матеріали кримінального провадження неодноразово надавались під час судового розгляду для ознайомлення як засудженому, так і його захиснику. 
Також у ході судового розгляду було досліджено усі докази та допитано усіх осіб, показання яких могли підтвердити чи спростувати наявність або відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. 
Що стосується доводів касаційної скарги захисника про те, що  суд першої інстанції, порушуючи вимоги процесуального закону, належним чином не забезпечив явки свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10   в судове засідання та не допитав їх, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції неодноразово постановлялись ухвали про привід свідків сторони захисту ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (том 2 а.с. 142, 156, 169, 194, 210) з метою забезпечення їх участі вказаних осіб в судовому засіданні. Однак зазначені свідки в судове засідання не з`явилися, а стороною захисту не було вчинено жодних дій для забезпечення явки вище вказаних осіб для їх допиту в якості свідків захисту. 
За таких обставин Суд дійшов висновку, що судом першої інстанції повною мірою було виконано вимоги ст. 327 КПК України щодо сприяння стороні захисту в забезпеченні явки зазначених осіб, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Під час апеляційного розгляду відхилено доводи сторони захисту про порушення права засудженого на захист із наведенням в ухвалі апеляційного суду обґрунтованих мотивів прийнятого рішення. При цьому апеляційний суд виходив з того, що адвокат ОСОБА_12 був призначений для захисту ОСОБА_7 Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області та захищав засудженого протягом досудового розслідування і на початку судового розгляду. Своє клопотання про заміну захисника ОСОБА_7 мотивував тим, що адвокат ОСОБА_12 неналежно виконує свої обов`язки. Разом з тим, підстав для заміни захисника через неналежне виконання обов`язків або підстав для його відводу встановлено не було. З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що   ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду був забезпечений професійним захисником, а отже його право на захист порушено не було. 
Доводи касаційної скарги захисника про наявне кримінальне провадження щодо працівників поліції, у зв`язку із застосуванням до нього заходів фізичного та психологічного впливу, належним чином перевірялись судом апеляційної інстанції з наведенням відповідних мотивів, щодо їх відхилення.
На підставі наданих матеріалів суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки скарги ОСОБА_7 про неналежне поводження зі сторони співробітників Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області були ретельно перевірені, проведено ефективне офіційне розслідування, в результаті якого фактів неналежного поводження з боку працівників правоохоронних органів не виявлено.
Порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції під час дослідження доказів, допиту свідків та вирішення клопотань, пов`язаних із розглядом кримінального провадження, не встановлено. 
Матеріалами кримінального провадження підтверджено те, що висновки судів обох інстанцій про доведеність винуватості засудженого зроблені  з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та всіх обставин справи. 
Вирок суду належним чином умотивований і відповідає вимогам ст. 374 КПКУкраїни. У ньому вказано формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого засудженого визнано винним, та об`єктивні докази на підтвердження встановлених судом обставин. 
Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що  рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності й обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Вказані вимоги закону дотримано апеляційним судом під час постановлення ухвали за наслідками апеляційного розгляду в цьому кримінальному провадженні.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України дав належну оцінку доводам апеляційної скарги засудженого, які є аналогічними доводам касаційної скарги його захисника, та обґрунтовано визнав їх неспроможними. З наведеними в ухвалі апеляційного суду висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.
Враховуючи те, що під час касаційного розгляду  не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, або невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які би були безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 квітня 2018 року та  ухвалу Полтавського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника – без задоволення. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                       ОСОБА_3