Ухвала
 
25 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 405/3877/19
провадження № 61-4610ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградської області на постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків, моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків, моральної шкоди.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 05 квітня 2004 року Ленінським районним судом міста Кіровограда прийнято рішення за його позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в місті Кіровограді про стягнення коштів і призначення щомісячної виплати втраченого заробітку. В рішенні проіндексовано шляхом множення на коефіцієнт збільшення мінімальної заробітної плати розмір щомісячних грошових сум, що компенсують відповідну частину втраченого заробітку, в зв`язку з підвищеннями мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, на день винесення рішення. Встановлено, що «цей розмір підлягає перерахуванню у випадках подальших підвищень розміру мінімальної заробітної плати у визначеному законодавством порядку».
З набранням вищевказаного рішення законної сили відшкодування шкоди здійснюється Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в місті Кіровограді. Однак, відповідач, всупереч встановленого судом обов`язку проводити перерахунок щомісячних страхових виплат у випадках підвищень розміру мінімальної заробітної плати, щорічно з 2005 року до теперішнього часу робив перерахування сум щомісячних страхових виплат лише на підставі частини другої статті 29 Закону, що підтверджується Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 24 від 27 квітня 2007 року.
У квітні 2010 року позивач звернувся з позовом, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, зобов`язати провести такий перерахунок з 1 вересня 2004 року, стягнути заборгованість у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат та допустити негайне виконання рішення в частині виплати одномісячної грошової допомоги.
Обґрунтовуючи протиправність зазначених дій відповідача, послався на те, що розмір страхових виплат мав обчислюватися відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 29 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у якому однією з підстав для перерахунку щомісячних страхових виплат є підвищення розміру мінімальної заробітної плати, в той час як відповідач провів перерахунок таких виплат на підставі Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду від 27 квітня 2007 року № 24, яким не передбачений такий перерахунок у зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати.
Ленінським районним судом міста Кіровограда постановою від 30 листопада             2010 року по справі № 2а-6740/10/1111 позов задоволено частково. Визнано бездіяльність відділення Фонду, щодо перерахунку страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, неправомірною та зобов`язано стягнути заборгованість у зв`язку із затримкою перерахунку основного боргу з урахуванням інфляції станом на 30 квітня 2010 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що пріоритетному застосуванню до спірних відносин підлягають положення Закону № 1105-ХІV як такі, що мають вищу юридичну силу, ніж Порядок.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 14 червня 2011 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове, яким зобов`язав відділення Фонду здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати починаючи з 01 вересня 2004 року.
Позивач зазначив, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін, однак постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2011 року не виконується відповідачем.
В червні 2015 року позивач звернувся з цивільним позовом про стягнення шкоди, завданою затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат з вини відповідача, за період з 01 вересня 2004 року по 31 травня 2015 року з урахуванням інфляції.
Апеляційний суд Кіровоградської області рішенням від 22 травня 2017 року у справі № 405/4776/15-ц позов задовольнив частково, стягнувши шкоду заподіяну позивачу до 30 квітня 2010 року з урахуванням інфляції за розрахунком судового експерта Гавриш Г . О.
В зв`язку з тим, що рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2011 року по справі № 2а-6740/10/1111, рішення Апеляційного суду Кіровоградської області рішенням від 22 травня 2017 року у справі № 405/4776/15-ц не виконані відповідачем, то станом на час звернення до суду з позовом грошова сума в розмірі - 133 542,51 грн, що підлягає стягненню за рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області у справі № 405/4776/15-ц, підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги з червня 2015 року по квітень                  2019 року та, відповідно до розрахунку, становить - 64 2013,98 грн.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь інфляційні збитки, завдані невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2011 року, за період з червня 2015 року по квітень 2019 року в сумі                64 203,98 грн та моральну шкоду в розмірі 1 500 000 грн.
Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 листопада               2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 07 листопада                   2019 року скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким позов  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків задоволено частково.
Стягнуто із Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки за період з червня 2015 року по липень 2019 в розмірі 25 761 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят одна гривня).
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення моральної шкоди відмовлено.
18 березня 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградської області засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у вказаній вище справі, яку ухвалою Верховного суду                   від 15 квітня 2020 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було подати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначено конкретні підстави, визначені статтею 389 ЦПК України, на яких подається касаційна скарга та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду. 
На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (стягнення інфляційних збитків, завданих несвоєчасною виплатою щомісячних страхових виплат за весь час прострочення).
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підставу, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Також заявник просить зупинити виконання оскаржуваної постанови до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Оскільки заявником не надано відповідних доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема, копії постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, або доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання судового рішення відносно заявника, до клопотання про зупинення виконання рішення суду не долучено.У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки наведені у клопотанні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградської області доводи не дають підстав для висновку про необхідність зупинення виконання судового рішення, то у задоволенні клопотання слід відмовити.  
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційної скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області про стягнення інфляційних збитків, моральної шкоди та витребувано матеріали цивільної справи             № 405/3877/19, а тому відсутні підстави для витребування матеріалів цивільної справи.  
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
У задоволенні клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградської області про зупинення виконання постанови Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 22 червня 2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська