ПОСТАНОВА
Іменем України

04 березня 2020 року 
Київ
справа №284/289/16-а
касаційні провадження №К/9901/24637/18, №К/9901/24641/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                 Єзерова А.А., Саприкіної І.В,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 (головуючий суддя: Шевчук С.М., судді: Бучик А.Ю., Мацький Є.М.) та Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Народицького районного суду Житомирської області від 28.09.2017 (головуючий суддя: Діброва О.В.) та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 (головуючий суддя: Шевчук С.М., судді: Бучик А.Ю., Мацький Є.М.) у справі №284/289/16-а за позовом ОСОБА_1   до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,    Овруцька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області    про зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУПФУ в Житомирській області),    Овруцька об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області    (далі Овруцька ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області    ), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу період роботи в Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка» з 01.01.2004 по 05.04.2005, та період здійснення ним підприємницької діяльності з 06.04.2005 по 23.05.2012.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому протиправно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу зазначених вище періодів трудової та підприємницької діяльності у зв`язку із відсутністю в системі персоніфікованого обліку відомостей про сплату страхових внесків у ці періоди, наслідком чого є отримання ним пенсійних виплат у меншому розмірі, аніж передбачено законодавцем.
Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 28.09.2017 адміністративний позов задоволено частково: 
зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка» з 01.01.2004 по 05.04.2005;
зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період з 06.04.2005 по 31.03.2011 та з 01.01.2012 по 23.05.2012, протягом якого він здійснював підприємницьку діяльність, пропорційно до сплачених страхових внесків.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача в Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка» підтверджується записами з трудової книжки, а тому такий безумовно підлягає зарахуванню до страхового стажу. Також суд першої інстанцій встановив, що позивач у період з 01.04.2005 по 16.05.2012 займався підприємницькою діяльністю та відповідно сплачував страхові внески, що підтверджується наданими під час розгляду справи звітами про суми нарахованого ЄСВ, а також квитанціями. З огляду на те, що інколи мала місце сплата страхових внесків у розмірі меншому, аніж мінімальний страховий стаж, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу період здійснення ним підприємницької діяльності пропорційно до сплачених страхових внесків.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 скасовано постанову Народицького районного суду Житомирської області від 28.09.2017 в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка» з 01.01.2004 по 05.04.2005 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Скасовуючи рішення суду першої інстанцій частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірний період трудового стажу позивача не може бути зараховано до страхового стажу, з якого обраховується пенсія, оскільки Народицьким районним підприємством по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка» не перераховувалися до органів пенсійного фонду страхові внески, відраховані із заробітної плати позивача. 
Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо необхідності зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності пропорційно до сплачених страхових внесків.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач та відповідач подали касаційні скарги.
Позивач у своїй касаційній скарзі з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначене судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Касаційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням судом апеляційної інстанції обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення спору. Скаржник -1 зазначив, що ним належними та допустимими доказами підтверджено період роботи в  Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка», а тому такий підлягає зарахуванню до страхового стажу, з якого обраховується пенсія. Неналежне виконання страхувальником обов`язків по нарахуванню, обчисленню та сплаті страхових внесків не тягне за собою позбавлення застрахованої особи права на врахування до її страхового стажу, з якого обраховується пенсія, періоду роботи на такому підприємстві.  
Відповідач у свій касаційній скарзі просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга відповідача обґрунтована тим, що позивач, будучи приватним підприємцем, неналежно виконував покладені на нього обов`язки щодо подачі звітів про нараховані та сплачені страхові внески, а тому відомості за період підприємницької діяльності з 06.04.2005 по 31.03.2011 та з 01.01.2012 по 23.05.2012 у системі персоніфікованого обліку відсутні, що, відповідно, унеможливлює зарахування цього періоду до страхового стажу позивача.
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 23.11.2017 та від 28.11.2017 відповідно відкриті касаційні провадження у справі.
15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і    набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким   КАС України       викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції згаданого Закону       передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
В порядку статті 31 КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 19.06.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
На адресу касаційного суду від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому останній просить залишити касаційну скаргу без задоволення.
Позивач правом на подачу відзиву на касаційну скаргу відповідача не скористався.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційних скарг, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та встановив таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 11.10.2012 та отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До страхового стажу позивача відповідачем зараховано 25 років 10 місяців 19 днів трудової діяльності, а саме: 1 рік 1 місяць 5 днів роботи в колгоспі Радянська Україна за період з 25 травня 1977 року по 16 жовтня 1979 року; 2 роки 6 днів служби в лавах Радянської армії за період з 17 жовтня 1979 року по 22 жовтня 1981 року; 22 роки 8 днів роботи в Народицькій райсільгосптехніці за період з 24 грудня 1981 року по 31 грудня 2003 року; 9 місяців трудової діяльності приватного підприємця за період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2011 року.
До страхового стажу позивача не було зараховано період його роботи в Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка» з 01.01.2004 по 05.04.2005, а також період здійснення ним підприємницької діяльності з 06.04.2005 по 31.03.2011 та з 01.01.2012 по 23.05.2012.
Вважаючи свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини шостої статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Згідно із частиною дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною третьою цієї статті передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу, як повний місяць, за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач у період з 01.01.2004 по 05.04.2005 працював в Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка», що підтверджується записами в трудовій книжці  серії НОМЕР_1 , проте зазначений період роботи не було зараховано пенсійним органом до страхового стажу, з якого обраховується пенсія, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні дані про сплату страхувальником ЄСВ. 
Позивачем також надано суду довідку про заробіток для обчислення пенсії    №72 від 08.08.2015, видану Народицьким районним підприємством по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка», яка містить відомості про суму заробітку ОСОБА_1 із розшифровкою по періодам 2000 - 2005 роки. Довідка видана на підставі особових рахунків за 2000 - 2005 роки.
Колегія суддів зазначає, що, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків,    за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судому постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17 та від 30.09.2019 у справі №414/736/17.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо вирішення спору у вказаній частині, а суд апеляційної інстанції помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Таким чином касаційна скарга позивача в цій частині судового рішення підлягає задоволенню.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача трудової діяльності у період здійснення ним підприємницької діяльності, колегія суддів виходить з такого.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у період з 01.04.2005 по 16.05.2012 здійснював трудову діяльність, як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, що підтверджується інформацією, зазначеною у довідці Овруцької ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області №880/10/13 від 05.06.2017.
Відповідно до інформації, зазначеної у довідках Овруцького об`єднаного УПФ України в Житомирській області №06.2 від 31.05.2017, №582/06.2 від 31.05.2017, позивач, як СПД-фізична особа здійснював у період 2005 - 2012 сплату страхових внесків та/або єдиного внеску до Пенсійного Фонду України. Вказані обставини також підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.
Також позивачем до суду були надані звіти про суми нарахованих внесків та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період здійснення ним підприємницької діяльності    і квитанції про сплату ЄСВ, яким надана відповідна правова оцінка судом першої інстанції.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач протягом здійснення ним підприємницької діяльності сплачував страхові внески, проте, у деяких періодах у розмірі меншому ніж мінімальний страховий внесок, як того вимагають положення статті 24 Закону №1058-IV, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків про необхідність здійснити обчислення страхового стажу    ОСОБА_1 пропорційно до сплачених ним страхових внесків.
Окремо суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що невиконання страхувальником обов`язку з подання звітності тягне за сабою притягнення винної особи до адмінвідповідальності, проте наявність факту вчинення адмінправопорушення не впливає на обчислення страхового стажу, з якого обраховується пенсія.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду протягом якого він здійснював підприємницьку діяльність пропорційно до сплачених ним страхових внесків.
Висновки судів першої та апеляційної інстанцій в зазначеній частині доводами касаційної скарги відповідача не спростовані.
Відповідно до частини першої статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог у задоволенні яких відмовлено із залишенням у цій частині в силі постанови суду першої інстанції.
В решті рішення судів попередніх інстанцій слід залишити без змін.
Керуючись статтями 345, 352, 355, 356 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі №284/289/16-а в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Народицькому районному підприємстві по виробничо-технічному та матеріальному забезпеченню сільськогосподарського виробництва комунальної власності «Райагропромтехніка» з 01.01.2004 по 05.04.2005 скасувати, а постанову Народицького районного суду Житомирської області від 28.09.2017 в цій частині залишити в силі.
В решті постанову Народицького районного суду Житомирської області від 28.09.2017 та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.11.2017 у справі №284/289/16-а залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                       С. М. Чиркін
                                                                                      А. А. Єзеров                                                                                                      
                                                                                                 І. В. Саприкіна