ПОСТАНОВА
Іменем України

17 червня 2020 року 
Київ
справа №337/2596/17(2-а/337/204/2017)
адміністративне провадження №К/9901/18664/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №337/2596/17 (2-а/337/204/2017)
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області
про   визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року (головуючий суддя Мурашова Н.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Гімона М.М., суддів: Олефіренко Н.А., Чумака С.Ю.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, в якому просив: - визнати протиправною відмову комісії з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області від 12.06.2017 № 230/Ш у формуванні матеріалів щодо призначення пенсії за вислугу років та зобов`язати комісію з ліквідації направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області матеріали щодо призначення пенсії за вислугу років, передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1; - визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.06.2017 № 425/Ш-9 в призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язати Головне управління призначити пенсію за вислугу років з 08.12.2016 й проводити її виплату у розмірі, виходячи з вислуги років 24 роки 3 місяці 1 день.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що дії відповідачів є незаконними, оскільки він має вислугу років в пільговому обчисленні 24 роки 03 місяці 01 день, що більше 23 років, встановлених ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому має право на призначення пенсії за вислугу років
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів для призначення пенсії за вислугу років. Зобов`язано Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пільгових умовах. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 640,00грн. Зобов`язано Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили. В іншій частині позову відмовлено.
4. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2017 року постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року по справі № 337/2596/17 змінено в частині обґрунтування висновків суду та в абзаці четвертому резолютивної частини постанови суду словосполучення «з Державного бюджету України» замінити на словосполучення «за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області». В іншій частині постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року залишено без змін.
5. Задовольнивши частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області на стадії підготовки та подання документів не входить оцінка наявності підстав для призначення пенсії особі, яка звертається з відповідною заявою. Тому, відмова Управління Державної пенітенціарної служби в направленні пакету документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років через відсутність у позивача необхідного стажу за вислугою років є протиправною. Одночасно судом першої інстанції зроблено правовий висновок про достатність у позивача вислуги років та щодо наявності підстав для призначення пенсії за вислугу років.  Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Головного управління ПФУ в Запорізькій області, суд першої інстанції виходив з того, що вони є передчасними, оскільки ним не розглядалась заява позивача у встановленому порядку та не приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії, в той час як судовому захисту підлягають права, порушені внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень певного рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.
6. В свою чергу, суд апеляційної інстанції змінюючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб наділені лише повноваженнями на підготовку та подання за зверненням особи необхідних документів до відповідних пенсійних органів, що призначають пенсії. При цьому, оскільки уповноважений орган (Пенсійний фонд) заяву позивача про призначення пенсії не розглядав та рішення про наявність чи відсутність у нього вислуги років або права на пенсію за вислугою років у передбаченому законодавством порядку не приймав, то суд першої інстанції передчасно в своїй постанові вирішував питання про наявність у позивача права на пенсію і достатність відповідної вислуги років та робив правові висновки щодо цього. Фактично з цього приводу між сторонами спір ще не виник. Водночас мотивувальна частина постанови суду першої інстанції містить правовий висновок про те, що позивач має вислугу років більшу за визначену п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і тому має право на пенсію за вислугу років. Оскільки такий висновок є передчасним, то постанова суду підлягає зміні шляхом виключення його (висновку) із її мотивувальної частини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. У грудні 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2017 року та постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
8. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив про те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій містять помилковий висновок про те, що до повноважень Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області не входить оцінка наявності підстав для призначення пенсії особі, яка звертається з відповідною заявою. А також, скаржник звертає увагу, що судами попередніх інстанцій не враховано, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, не передбачає призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки пункт «а» ч.  ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлює, що підставою для призначення пенсії є наявність календарної вислуги років, а не пільгової.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
9.   Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06 грудня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
10. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
11.Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
12.   На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
13.   Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2018, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя    Гриців М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В., справу передано головуючому судді.
14. У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М.І., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 12.06.2019 №726/0/78-19, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді: Рибачук А.І., Тацій Л.В.
15.Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 10.06.2020.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
16. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 з 15.11.2001 по 07.12.2016 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.
17. Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області № 366/ОС-16 від 02.12.2016 головний спеціаліст сектору технічного забезпечення Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, капітан внутрішньої служби Шаталов Дмитро Анатолійович звільнений з 07.12.2016 зі служби на підставі п. 4 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 2 місяці 24 дні, у пільговому обчисленні - 24 роки 3 місяці 1 день (а.с. 10).
18. 18.05.2017 позивач звернувся з письмовою заявою до комісії з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області щодо формування та подання матеріалів до пенсійного органу про призначення йому пенсії за вислугу років.  
19. Листом від 12.06.2017 за № 1/8-230/Нв, комісія з ліквідації відмовила ОСОБА_1 у направленні до Головного управління ПФУ в Запорізькій області матеріалів щодо призначення йому пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідної календарної вислуги років, яка має дорівнювати 23 календарних роки та більше. Також зазначено, що вислуга років на день звільнення позивача (07.12.2016) у календарному обчисленні становить 19 років 2 місяці 24 дні і це є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років (а.с. 12).
20. Також, 18.05.2017 позивач звернувся і до Головного управління ПФУ в Запорізькій області із письмовою заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.
21. Листом від 06.06.2017 за № 425/Ш-9 Головне управління ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років через відсутність на це законних підстав, оскільки заявник не має необхідної вислуги років в календарному обчисленні. Також, його проінформовано, що заяви про призначення пенсії за вислугу років подаються до головних управлінь ПФУ через уповноважені структурні підрозділи міністерств (відомств), з яких звільнені військовослужбовці.
22. Вважаючи протиправними відмови та бездіяльність відповідачів щодо призначення пенсії, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає   Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
25. Пунктом «б»   статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього   Закону   мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
26. Згідно з п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року  і на день звільнення мають вислугу   23   календарних роки і більше.
27. Згідно із частиною 3   статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України»   пенсійне забезпечення осіб рядового і             начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до   Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
28. За приписами ст. 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням ПФУ за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.
29. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано постановою КМУ від 02.11.2006р. № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1).
30. Відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із зазначеним вище Законом, подаються цими особами до головних управлінь ПФУ в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
31. Згідно до абз. 1 п. 1 Порядку №3-1 міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).
32. Пунктом 12 вказаного Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток   2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені п. 6 цього Порядку.
33. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення їм пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.
34. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №537/1980/16-а.
35. У своїй відповіді від 12.06.2017 за № 1/8-230/Нв, комісія з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області відмовила ОСОБА_1 у направленні до Головного управління ПФУ в Запорізькій області матеріалів щодо призначення йому пенсії за вислугу років з підстав відсутності необхідної календарної вислуги років, яка має дорівнювати 23 календарних роки та більше. 
36. Підсумовуючи зазначене, колегія суддів встановила, що комісія з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області наділена повноваженнями здійснювати обчислення вислуги років для призначення пенсії особам, які звільнені з органів, зокрема, Державної пенітенціарної служби України. Такий уповноважений структурний підрозділ направляє до територіальних органів ПФУ подання та необхідні для призначення пенсії документи виключно у разі встановлення цим органом правових підстав, серед іншого й наявності вислуги років.
37. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про те, що до повноважень Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області на стадії підготовки та подання документів не входить оцінка наявності підстав для призначення пенсії особі, яка звертається з відповідною заявою.
38. У зв`язку з вказаним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, безпідставно визнав протиправними дії Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці та поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів для призначення пенсії за вислугу років та зобов`язав Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на пільгових умовах 
39. При цьому, суд апеляційної інстанції не дослідив чи правомірно Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області встановило відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років, оскільки відповідь комісії з ліквідації Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області від 12.06.2017 за № 1/8-230/Нв не була предметом дослідження в суді апеляційної інстанцій.
40. В свою чергу, мотивувальна частина постанови суду першої інстанції містить правовий висновок про те, що позивач має вислугу років більшу за визначену п.«а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і тому має право на пенсію за вислугу років.
41. Колегія суддів не погоджується з вищезазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
42. Відповідно до частини 4   статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України»   особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.
43. В свою чергу,   статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.
44. Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається   постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», яка в свою чергу визначає які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
45. Відповідно до пункту «г» частини 3   постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393   до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів.
46. Аналіз норм   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   дає підстави для висновку про те, що законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років». При цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії).
47. В то й же час для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
48. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 761/19075/17.
49. Колегією суддів встановлено, що позивач не мав на момент звільнення необхідної календарної вислуги років, оскільки наявні 19 років 2 місяці 24 дні при необхідних 23 календарних роки і більше.
50. Одночасно   стаття 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.
51. Колегія суддів звертає увагу на те, що жодної відсилочної норми вказана стаття не містить, а також не містить посилання на те, що види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії можуть бути встановлені підзаконними актами.
52. Крім того, в   Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.
53.   Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
54. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі №1840/3347/18 та від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а.
55. Таким чином, колегія суддів вважає, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні.
56. Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом      «а» частини 1   статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   календарної вислуги років.
57. Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
58. Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» установлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
59. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
60. У п. 50 рішення Європейського суду з прав людини від 14   жовтня 2010   року у справі «Щокін проти України» зазначено, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», у зазначеній статті міститься посилання на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії»).
61. Суд також ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
62. Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
63. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; п.   89), «Проніна проти України» (заява №   63566/00; п.   23) та «Серявін та інші проти України» (заява №   4909/04;   п.   58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.   1 ст.   6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
64. Відповідно до   статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України   підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
65. Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування судових рішень і ухвалення нового рішення, постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2017 року слід скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
66. Керуючись статтями   341,   345,   349,   351,   355,   356,   359 КАС України,   суд   
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.
Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2017 року скасувати.
Ухвалити нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та      оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
А.І. Рибачук ,
Л.В. Тацій
Судді Верховного Суду