ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1694/20 Справа № 185/10946/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Черкас Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Укрсиббанк” про зобов`язання розрахувати прощену (анульовану) суму боргу, зобов`язання подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий податковий розрахунок,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом АТ “Укрсиббанк” про зобов`язання розрахувати прощену (анульовану) суму боргу, зобов`язання подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий податковий розрахунок.
В обґрунтування позовних вимог, які уточнювались в ході розгляду справи, позивач посилався на те, що 28 січня 2008 року між ним та АТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11289141000, згідно з яким відповідач надав йому кредитні кошти в сумі 70 000 доларів США, що за курсом НБУ на час укладення договору становило 353 500 грн. зі сплатою 12,4 % річних згідно графіку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 27 січня 2038 року. Протягом 2008-2015 років ним було погашено заборгованість за вказаним договором, яка склаладається із загальної суми заборгованості по кредиту в розмірі 42 049,95 доларів США, що еквівалентно 316 483,64 грн. та відсотків за користування кредитом у сумі 42 844,49 доларів США що еквівалентно 350 841,38 грн. У лютому 2016 року АТ «УкрСиббанк» запропонували йому реструктуризацію залишку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11289141000 за умови сплати 13 978,84 доларів США. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11289141000 11 лютого 2016 року ним було внесено суму у розмірі 13 978,84 доларів США, що за курсом НБУ за 1 долар США на час сплати становило 362 627,60 грн. Листом від 11 лютого 2016 року за вих. № 31-1-61/16 АТ «УкрСиббанк» повідомили його, що станом на 11 лютого 2016 року за ним обліковується заборгованість у сумі 31 064, 08 доларів США, що складає 805 838,89 грн та зазначили про анулювання заборгованості за кредитним договором №11289141000 від 28 січня 2008 в розмірі 17 085, 24 доларів США, а саме суми основного боргу (кредиту) - 16 988, 97 доларів США, що складає 440 713, 93 грн. та відсотків у сумі 96,27 доларів США, що еквівалентно 2 497,36 грн. із зазначенням про включення вказаної суми анульованого боргового зобов`язання до податкового розрахунку доходу, нарахованого на користь позивача, як позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргове зобов`язання було анульовано. АТ «УкрСиббанк» у довідці від 15 лютого 2016 року вих. № 54-2-62-32-1163 зазначили про виконання ним станом на 15 лютого 2016 року кредитних зобов`язань по поверненню позики, наданої для придбання нерухомості за кредитним договором № 11289141000 від 28 січня 2008 року, та про втрату чинності Договору іпотеки № 11289141000/1 від 28 січня 2008 року. Згідно вимог Податкового кодексу України банк попередив його про обов`язок включити дохід у вигляді прощеного (анульованого) боргу до річної податкової декларації та сплатити податки і збори з такого доходу в порядку та у розмірах встановлених чинним законодавством. Позивач вважає, що внаслідок неправильного застосування відповідачем норм Податкового кодексу України, а також безпідставного визначення та подання до органу Державної фіскальної служби України розрахунку форми №1ДФ в частині віднесення сум прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку за ознакою доходу «126», у нього, як платника податків, виник обов`язок з обов`язкового подання в установлені законом строки податкової декларації та сплати податку з доходів, отриманих ним, як платником податку, як додаткове благо. На думку позивача сума прощеного (анульованого) боргу в розмірі 440 713,93 грн. мала бути віднесена банком до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (Інші доходи) згідно з Довідником ознак доходів, наведених у додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. № 4. У нього не виникло обов`язку оплачувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, виходячи з пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України. Тому просив суд зобов`язати АТ «УкрСиббанк» розрахувати прощену (анульовану) суму його боргу по договору № 11289141000 від 28 січня 2008 року відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України та зобов`язати АТ «УкрСиббанк» подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий податковий розрахунок форми №1ДФ за І квартал 2016 року в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу ОСОБА_1 у сумі 440 713, 93 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (Інші доходи) (а.с. 181-188).
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ “Укрсиббанк” про зобов`язання розрахувати прощену (анульовану) суму боргу, зобов`язання подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий податковий розрахунок відмовлено.
З таким  рішенням не погодився позивач, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким  задовольнити його позовні вимоги   у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ “Укрсиббанк” просять а апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 12 вересня 2019 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 28 січня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», було укладено кредитний договір №11289141000, згідно з яким АКІБ «УкрСиббанк» надав позивачу кредитні кошти в сумі 70 000 доларів США, що за курсом НБУ в розмірі 5,05 грн. за 1 долар США на час укладення договору становило 353 500 грн. зі сплатою 12,4 % річних згідно графіку з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 27 січня 2038 року (т. 1 а.с. 11-13).
Протягом 2008-2015 років позивач сплачував заборгованість за вказаним кредитним договором: основна сума боргу по кредиту в розмірі 42 049,95 доларів США, що еквівалентно 316 483,64 грн. та відсотки нараховані за користування кредитом 42 844,49 доларів США, що еквівалентно 350 841,38 грн.
Станом на 01 січня 2016 року залишок заборгованості за кредитом складав 27 950,05 доларів США. 
В лютому 2016 року банком було запропоновано реструктуризацію залишку заборгованості за кредитним договором № 11289141000 від 28 січня 2008 року.
11 лютого 2016 року позивачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11289141000 було внесено суму 13 978,84 доларів США, що за курсом НБУ в розмірі 25,94 грн. за 1 долар США на час сплати становило 362 627,60 грн. (з них: 3 017,76 доларів США - відсотки, 10961,08 доларів США - основний борг) (т.1 а.с. 18).
Листом від 11 лютого 2016 року вих.№ 31-1-61/16 ПАТ «УкрСиббанк» повідомили позивача, що станом на 11 лютого 2016 року за ним обліковується кредитна заборгованість у сумі 31 064, 08 доларів США, що складає 805 838,89 грн. та про анулювання заборгованості за кредитним договором №11289141000 від 28 січня 2008 року в розмірі 17 085, 24 доларів США, а саме суми основного боргу (кредиту) 16 988, 97 доларів США, що складає 440 713, 93 гривень по курсу НБУ станом на 11 лютого 2016 року та суми відсотків 96,27 доларів США, що складає 2 497,36 грн. по курсу НБУ станом на 11 лютого 2016 року із зазначенням у листі про включення вказаної суми анульованого боргового зобов`язання до податкового розрахунку доходу, нарахованого на користь позивача як позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргове зобов`язання було анульовано (т.1 а.с. 19).
За результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року згідно акту перевірки від 02 березня 2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області встановлені порушення:
1) п. 176.1 ст. 176 ПКУ, в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;
2) абз. «д» п.п. 164.2.17, п. 164.2, ст. 164 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 79204,49 грн.
3) п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом, у результаті чого донараховано військовий збір за 2016 рік в розмірі 6600,37 грн. (т.1 а.с. 32-36).
На підставі акта перевірки винесено податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 22 березня 2018 року № 0105431304, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 170 (сто сімдесят) грн., податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 22.03.2018 № 0105411304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 99 500 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 61 коп., в т.ч. податкове зобов`язання 79 204,49 грн. та штрафні санкції 19 801,12 грн. та податкове повідомлення - рішення форми «Р» від 22.03.2018 № 0105451304, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 8 250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 46 коп., в т.ч. податкове зобов`язання 6600,37 грн. та штрафні санкції 1650,09 грн.
Позивач не погодився з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 804/2441/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено (т. 1 а.с. 76-79). 
Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з пунктом 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячних (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
З визначення додаткових благ та видів додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, можна зробити висновок, що додаткове благо кваліфікується як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Стосовно анулювання (прощення) кредитором суми боргу, то приріст фінансових показників платника податку - боржника виникає за рахунок суми, взятої в борг. Сама по собі грошова сума, взята в борг, не збільшує доход, оскільки надається на умовах повернення. В разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, ця сума збільшує доход боржника, зокрема і його оподатковуваний доход як платника податку.
При списанні заборгованості у вигляді тіла кредиту особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів в силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.
Зазначеними нормами податкового законодавства прямо передбачено обов`язок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку у разі наявності двох обставин - повідомлення боржника банком у встановленому законом порядку та включення банком суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено).
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України (в редакції, чинній на момент отримання позивачем доходу) ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Згідно п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПКУ до загальногомісячного (річного) одатковуваного доходу платника податків не включається основна сума боргу (кредиту) атникаподатку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, нев`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовноїдавності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої 1 січня звітного податкового року (у розрахунку на 2016 рік - 689,00 грн.).
Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.
Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
При цьому, відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дисидентів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентами або нерезидентами в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна. Доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; г) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); є) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
Згідно з пп. 14.1.180 ст. 14 Кодексу податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб — юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента — юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач просив суд зобов`язати АТ «УкрСиббанк» розрахувати прощену (анульовану) суму його боргу по договору № 11289141000 від 28 січня 2008 року відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України та зобов`язати АТ «УкрСиббанк» подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий податковий розрахунок форми №1ДФ за І квартал 2016 року в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу ОСОБА_1 у сумі 440 713, 93 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (Інші доходи).
Слід зазначити зобов`язання суб`єкта господарювання подати до органу Державної фіскальної служби України відповідні податкові розрахунки, передбачені вказаними нормами Податкового кодексу України та відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють податкові правовідносини.
Обов`язок АТ “УкрСиббанк” подавати податкову звітність виникає у банка саме перед фіскальною службою, яка, в тому числі, здійснює адміністрування податків і зборів, контролює своєчасність подання платниками податків та єдиного внеску передбаченої законом звітності, своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків і зборів, єдиного внеску, митних та інших платежів, здійснює контроль за дотриманням податкового законодавства.
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав відповідає критерію ефективності відновлення його порушеного права є безпідставними, оскільки позивач фактично не погоджується із віднесенням банком, як податковим агентом, суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 440 713, 93 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «126» (Додаткове благо) та вважає, що вказана сума має бути внесена згідно довідника ознак доходів за ознакою доходу «127», та перевірка достовірності внесення вказаних відомостей покладається на органи ДФС, що є предметом спору у адміністративній справі № 804/2441/18.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи є необгрунтованими.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді