ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2020 року 
Київ
справа №813/3463/16
адміністративне провадження №К/9901/5461/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Єзерова А.А., Чиркіна С.М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017 у складі колегії суддів: Шавеля Р.М. (головуючий), Затолочного В.С., Улицького В.З. у справі №813/3463/16 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піраміда" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про визнання протиправною та скасування постанови,       
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Піраміда" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - відповідач), в якому просило визнати незаконною та скасувати постанову відповідача №07-вих-1530/14 від 31.08.2016 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
2. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 04 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
3. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від  01 листопада 2017 року апеляційну скаргу позивача задоволено. Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 04 липня 2017 року скасовано, прийнято нове судове рішення про задоволення позову. 
Визнано протиправною і скасовано постанову №07-вих-1530/14 від 31.08.2016р., винесену заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контрою у м. Львові, якою визнано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Піраміда» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого пунктом 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф в сумі 14500 грн. Вирішено питання про судові витрати.
4.          Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини справи:
4.1. 15.08.2016 відповідачем видано направлення №134-пп на проведення позапланової перевірки щодо будівельних робіт за адресою: м . Львів, вул. Новаківського , 3. Підставою для призначення вказаної перевірки слугувало колективне звернення мешканців вул. Новаківського у м. Львові.
4.2. Провідним спеціалістом відділу інспекційної роботи відповідача здійснено 18.08.2016 виїзд за місцем проведення будівельних робіт «Реконструкція з розширення житлового будинку на вул. Новаківського, 3 за рахунок прибудови та надбудови (перша черга) у м. Львові» для проведення позапланової перевірки.
4.3.  18.08.2016 вказаною посадовою особою відповідача складено Акт про недопущення посадових осіб органу державного будівельно-архітектурного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій, згідно якого керівництвом ОСББ «Піраміда» не допущено посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на реконструкцію з розширенням житлового будинку по вул. Новаківського, 3 у м. Львові , за рахунок прибудови та надбудови для проведення позапланової перевірки.
4.4. Відповідно до протоколу від 18.08.2016 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності замовником будівництва ОСББ «Піраміда» не забезпечено 18.08.2016 доступ посадових осіб Інспекції ДАБК у м.Львові до об`єкта будівництва - реконструкція з розширенням житлового будинку по вул. Новаківського, 3 у м.Львові , за рахунок прибудови та надбудови, для проведення позапланової перевірки та не надано документів, необхідних для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що кваліфікується як недопущення посадових осіб державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки.
4.5. На підставі вказаних Акта та протоколу відповідачем винесено постанову № 07-вих-1530/14 від 31.08.2016, відповідно до якої за не допуск до перевірки на підставі пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» на позивача накладено штраф в розмірі 14500 грн.    
5. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими по справі доказами підтверджено факт не допуску посадової особи відповідача до проведення перевірки.  
5.1. Також суд першої інстанції вказав, що перевірка проведена відповідно до встановлених підстав. Оскаржена постанова прийнята уповноваженою особою в межах наданих повноважень. 
6. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову виходив з того, що орган державного архітектурно-будівельного контролю з метою допуску його посадових осіб до проведення перевірки та участі суб`єктів містобудування (їх представників) зобов`язаний повідомити останнього (за їх присутності) про проведення перевірки, також посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки. Лише у випадку належного повідомлення суб`єкта містобудування (за їх присутності) про проведення перевірки є можливим забезпечення участі суб`єктів містобудування (їх представників) під час проведення перевірки, а також встановлення факту не допуску до проведення перевірки. 
6.1. Оскільки посадові особи ОСББ «Піраміда» не були повідомлені про проведення такої перевірки, останні не знаходилися на об`єкті будівництва під час проведення перевірки, їм не були пред`явлені службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки, останні не мали реальної змоги перешкодити проведенню перевірки. 
6.2. Також суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (у редакції, яка діяла на час винесення постанови про накладення штрафу) суб`єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій, у розмірі десяти мінімальних заробітних плат. Вказана редакція пункту 2 частини  6 статті 2 цього Закону діяла до моменту набрання чинності (10.06.2017р.) змінами, що були внесені Законом України № 1817-VIII від 17.01.2017, якими передбачено відповідальність за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій. 
6.3. Разом з тим, згідно Положення про інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, затвердженої ухвалою Львівської міської ради № 5118 від 30.09.2015, Інспекція ДАБК у м. Львові є виконавчим органом Львівської міської ради. Таким чином, інспектор відповідача є посадовою особою місцевого самоврядування і не належить до посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що виключало відповідальність за не допущення його до проведення перевірки 18.08.2016. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
7.          Відповідач подав касаційну скаргу на постанову Львівського  апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, залишити в силі постанову Сихівського районного суду м. Львова від 04 липня 2017 року.
7.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», стаття 41 якого зобов`язує позивача допустити до перевірки посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
7.2. Оскільки факт не допуску до перевірки було встановлено, у суду апеляційної інстанції не було підстав для висновку про обов`язок відповідача повідомляти позивача про час проведення позапланової перевірки.
7.3. На думку особи, яка подала касаційну скаргу, судом апеляційної інстанції під час висновку про відсутність факту порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності було неправильно застосовано статтю 9-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині того, що відповідач став правонаступником центрального органу виконавчої влади - Державно-архітектурної будівельної інспекції України. Тому не допуск посадових осіб відповідача до проведення перевірки є порушенням вимог пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».   
8.          Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, у якому просить постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року по справі залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
8.1. Аргументами в обґрунтування відзиву позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив, що посадові особи відповідача не є посадовими особами органу державної влади, який здійснює контроль у сфері містобудівної діяльності, а є посадовими особами органу місцевого самоврядування. Тому не допуск їх до перевірки не може кваліфікуватись як порушення вимог пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».  
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
9. При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у редакції до 08.02.2020, у відповідності до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
10.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
11.          Диспозиція пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) передбачала відповідальність за недопущення на об`єкти будівництва посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.
12.          Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №671 «Деякі питання діяльності архітектурно-будівельного контролю» затверджено примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю. Пунктом 2 цієї постанови  визначено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків ДАБІ щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». До завершення здійснення заходів утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міських радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.
13.          Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 2 статті 9-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на період до утворення (визначення) місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування органів державного архітектурно-будівельного контролю повноваження, визначені цим Законом, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства", на наступний день після затвердження акта спільної комісії.
14.          Судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідний акт спільної комісії було складено 28 квітня 2016 року, а відтак з 29 квітня 2016 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові стала правонаступником прав і обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
15.          Разом з тим, відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року №294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. До напрямків діяльності Держархбудінспекції віднесені: архітектурно-будівельний контроль та нагляд; дозвільна процедура: ліцензування; регуляторна діяльність.
16.          При цьому відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Держархбудінспекцію, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду, уповноважено здійснювати державний нагляд за діяльністю виконавчих органів відповідних органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 5 статті 7 цього Закону вказані органи у межах делегованих цим Законом повноважень є підконтрольними Держархбудінспекції.
17.          Таким чином, надання відповідачу відповідних повноважень щодо здійснення державного архітектурно-будівельного контролю не свідчить про набуття останнім статусу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.
18.          При цьому пункт 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у редакції Закону № 1817-VIII від 17 січня 2017 року, яка набрала чинності з 10 червня 2017 року, вже передбачає відповідальність суб`єктів містобудування у вигляді штрафу за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Тобто, лише з 10 червня 2017 року законодавцем було розширено перелік органів державного архітектурно-будівельного контролю, за недопущення посадових осіб яких на об`єкти будівництва, передбачено відповідальність за Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».
19.          Отже, з аналізу правового регулювання відповідальності суб`єктів містобудування слідує, що станом на час винесення оскаржуваної постанови чинне законодавство передбачало відповідальність лише за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Серед цих суб`єктів не зазначено підконтрольні центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, яким є відповідач. Вказана норма Закону є чіткою і не передбачає більш ширшого її тлумачення. 
20.          Такі висновки з приводу застосування норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» у подібних правовідносинах Верховним Судом зроблено у постанові від 12 лютого 2019 року по справі № 813/578/17 і колегія суддів під час розгляду цієї касаційної скарги не вважає за необхідне відступати від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду.  
21.          Тому суд касаційної інстанції приходить до переконання про те, що із зазначених вище підстав судом апеляційної інстанції прийняте законне і обґрунтоване рішення про скасування оскарженої постанови відповідача.  
22.          Щодо висновку суду апеляційної інстанції про необхідність повідомляти суб`єкта містобудування про намір щодо проведення позапланового заходу, як необхідної передумови для притягнення особи до відповідальності відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», колегія суддів зазначає, що у відповідності до частини першої та другої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
23.          Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Вчинення суб`єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.
24.          Згідно підпункту 1 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 533), посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право безперешкодного доступу на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.
25.          Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
26.          Пунктом 5 Порядку №553 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Абзацами першим, десятим та одинадцятим пункту 7 Порядку №553 встановлено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
27.          Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати п`яти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.
28.          Відповідно до пункту 9 Порядку №533 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. 
29.          Згідно з підпунктом 1 пункту 11 Порядку №533 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.
30.          У відповідності до пункту 12 Порядку №553 посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб`єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.
31.          Згідно пункту 13 Порядку №553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.
32.          У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт (пункт 14 Порядку № 533). 
33.          У пункті другому частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» встановлено, що відповідальність суб`єктів містобудування за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.
34.          Таким чином, відповідальність, визначена наведеною нормою, настає у разі недопущення суб`єктом містобудування посадових осіб архітектурно-будівельної інспекції на об`єкт будівництва для здійснення ними заходів контролю, в тому числі шляхом проведення перевірки, за умови наявності в останніх законних підстав здійснювати ці заходи та дотримання ними процедури їх здійснення.
35.          З аналізу зазначених норм права слідує, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, здійснюють зокрема позапланові перевірки суб`єктів містобудування на предмет дотримання ними під час здійснення будівництва вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та інших нормативних актів, що регулюють даний вид діяльності та під час здійснення такого контролю мають право на, зокрема безперешкодний доступ на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.
36.          Вказаному праву контролюючого органу кореспондує право суб`єкта містобудування бути присутнім під час здійснення перевірки, або забезпечити присутність своїх представників, в разі дотримання посадовими особами порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. В такому разі допуск до проведення перевірки є обов`язком такого суб`єкта містобудування.
37.          В той же час, ні Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», ні Порядок №533 не визначають обов`язку органу державного архітектурно-будівельного контролю попередньо попередити суб`єкта містобудування про намір проведення позапланового заходу. Від суб`єкта владних повноважень відповідно до вимог законодавства, чинного на час проведення позапланової перевірки, вимагалось лише пред`явлення службового посвідчення та направлення на перевірку безпосередньо перед проведенням такої перевірки. Вказане також узгоджується і з обставинами, визначеними пунктом 7 Порядку №533, що слугують підставами для проведення позапланової перевірки, як відповідного способу виявлення або підтвердження факту порушення суб`єктом містобудування норм чинного законодавства.
38.          Такі висновки з приводу застосування норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку №533 у подібних правовідносинах Верховним Судом зроблено у постанові від 12 лютого 2019 року по справі № 813/578/17 і колегія суддів під час розгляду цієї касаційної скарги не вважає за необхідне відступати від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду.  
39.          З огляду на вказані обставини, висновок суду апеляційної інстанції щодо обов`язку відповідача повідомити позивача про проведення позапланової перевірки та скасування оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень з підстав відсутності такого повідомлення є неправильним, оскільки зроблений з помилковим застосуванням норм Закону України «Про містобудівну діяльність» та Порядку №533. Тому доводи касаційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
40.          Проте, з урахуванням правильних висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності складу правопорушення, визначеного  пунктом другим частини 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» в частині настання відповідальності за недопущення на об`єкти будівництва саме посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, вказаний вище помилковий висновок суду апеляційної інстанції не вплинув на правильність вирішення судового спору по суті, а тому підстави для задоволення вимог касаційної скарги у повному обсязі та скасування судового рішення суду апеляційної інстанції  відсутні.
41.          Відповідно до частини 3 статті 349 КАС України у редакції до 08.02.2020, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд. Частиною 1 статті 351 КАС України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Відповідно до частини 3 статті 351 КАС України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
42.          Відтак, суд касаційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року шляхом викладення її мотивувальної частини у редакції цієї постанови.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 343, 349, 351, 359 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові задовольнити частково.  
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року по справі №876/8074/17 змінити шляхом викладення її мотивувальної частини у редакції цієї постанови, а в іншій частині - залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя                                                                                          Шарапа В.М.

Судді                                                                                                              Єзеров А.А.

                                                                                                              Чиркін С.М.