ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 206/7121/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року (суддя Румянцев О.П.)  в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Камбура Аркадія Васильовича 
третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :
                    
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати дії інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Камбура Аркадія Васильовича щодо складання постанови серії АЕк № 1889208 від 21.12.2019 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.  за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконним; визнати постанову серії АЕк № 1889208 від 21.12.2019 про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, провадження по справі закрити. 
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року постанову серії АЕк № 1889208 від 21.12.2019 скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначає, що позивачем не надано належних доказів у спростування виявленого факту скоєння правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області рядовим поліції Камбуром Аркадієм Васильовичем 21 грудня 2019 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АЕк № 1889208, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, порушення п. 8.7.3 ПДР - проїзд на заборонений сигнал світлофора.  
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ПДР України не порушував. Зазначає, що на підтвердження факту виявленого порушення відповідачем не надано належних доказів. Оскаржувана постанова не містить посилання на будь-які докази. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. 
Відповідно до пп. «е» п. 8.7.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Згідно з п. 8.10. Правил дорожнього руху у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Відповідно до п. 8.11. ПДВ водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, 21.12.2019 о 23 год. 05 хв. у м. Дніпро на проспекті Слобожанський, 125 водій транспортного засобу CHEVROLET KALOS, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав на червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ПДР України.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять будь-якого доказу вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху.
Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, що  сам факт винесення поліцейським постанови є належним доказом вини позивача, оскільки поняття доказів та критерії доказування у справах про адміністративне правопорушення  визначені статтею 251 КУпАП, серед яких відсутній такий спосіб доказування, як пояснення посадової особи, яка винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не спростовано належними доказами виявленого правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що  за приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови. Докази у спростування вказаного висновку суду не надані апелянтом й до суду апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322, Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
п о с т а н о в и в :

          Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
          Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року в адміністративній справі № 206/7121/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 05 травня 2020 року та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова