Провадження № 33/4820/224/20 
Справа № 686/3333/20 Головуючий в 1-й інстанції Бацуца Т. М. 
Категорія: ст.124 КУпАП Доповідач Матущак М.С. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2020 року,
в с т а н о в и в :
Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно
ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , працює в Інтернет компанії «ЕВЕРЕСТ», 
закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно із постановою судді, 26 січня 2020 року інспектором роти № 3 УПП у Хмельницькій області рядовою поліції Куцою В.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що водій, як зазначено в протоколі, 26 січня 2020 року близько 16 год 15 хв, керуючи автомобілем, марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 (належність т.з. – ОСОБА_3 ), на перехресті вулиць Кам`янецька – Прибузька в місті Хмельницькому, не вибрав безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем, марки «FORD FOCUS», номерний знак НОМЕР_2 (належність т.з. – ОСОБА_4 ), який під керуванням ОСОБА_2 зупинився попереду в суміжній смузі руху.
Унаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі потерпілий  ОСОБА_2  просив постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Уважав, що суд першої інстанції не взяв до уваги ті об`єктивні та належні докази, які істотно могли б вплинути на його висновки, необґрунтовано та однобічно надав перевагу сумнівним доказам перед іншими достовірними, не навів жодних мотивів неврахування окремих доказів, що у кінцевому результаті й призвело до постановлення необґрунтованого судового рішення.
Зазначав, що суд першої інстанції формально та однобічно розглянув справу, необґрунтовано, упереджено та помилково визнав невинуватим ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) та відповідно адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
На думку апелянта, такий висновок суперечить як фактичним обставинам, які були встановлені під час судового розгляду, так і нормам матеріального права.
Посилався на те, що в постанові судді місцевого суду незаконно констатовано наявність в його (потерпілого ОСОБА_2 ) діях як водія порушення вимог правил дорожнього руху, які перебувають в прямому причинному зв`язку з ДТП, що у свою чергу не відповідає конституційному принципу невинуватості та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 на підтримання доводів, викладених у поданій апеляційній скарзі; заперечення ОСОБА_1 проти апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, крім іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Правила Дорожнього руху України (далі – ПДР) відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України – п.п.1.1.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими – п.п.1.3.
Згідно із п.п.1.4 ПДР кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №331046 від 26 січня 2020 року, на перехресті вулиць Кам`янецької та Прибузької в місті Хмельницькому водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , у порушення п.п.13.1, 2.3 «б» ПДР не вибрав безпечної дистанції для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, марки «FORD FOCUS», номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду нього в суміжній смузі руху. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
За положеннями п.п.2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; а залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу – п.п.13.1 ПДР.
У судовому засіданні місцевого та апеляційного судів ОСОБА_1 своєї вини у даній ДТП не визнав. Пояснив, що у вищезазначений період рухався автомобілем від вулиці Степана Бандери по вулиці Кам`янецькій у напрямку прямо. При наближенні до перехрестя з вулицею Прибузькою зайняв середню смугу руху, по якій згідно дорожніх знаків дозволяється рух тільки прямо. Попереду нього ліворуч у потоці автомобілів їхав автомобіль марки «FORD FOCUS», номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився у крайній лівій смузі руху, по якій згідно дорожніх знаків дозволяється рух тільки ліворуч у напрямку вулиці Прибузької. Однак водій даного автомобіля наліво не повернув, змістився вправо, виїхав перед його автомобілем на середню смугу руху в ряд, в якому він їхав, внаслідок чого відбулося зіткнення. Уважав, що в даній ДТП винен водій автомобіля «FORD FOCUS» ОСОБА_2 , який порушив вимоги ПДР щодо напрямку руху по смугах.
У судовому засіданні місцевого та апеляційного судів потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що рухався автомобілем по вулиці Кам`янецькій в крайній лівій смузі руху, продовжував рух прямо, безпосередньо на перехресті з вулицею Прибузькою загальмував через наявний попереду автомобіль, не зміщувався вправо. Саме там сталось зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який рухався позаду нього по середній смузі руху прямо. Вважав, що причиною аварії є виїзд на перехрестя автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на заборонний жовтий сигнал світлофора, а не порушення ним вимог знаку «Напрямок руху по смугах».
Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що в даному випадку причиною ДТП було не обрання безпечної дистанції для руху, а порушення водієм ОСОБА_2 вимог інформативно-вказівного знаку (напрямок руху по смугам) та дорожньої розмітки (рух з обраної смуги дозволено тільки ліворуч/або розворот), фактичне зміщення на перехресті автомобіля праворуч на сусідню смугу руху, що в даному випадку заборонено.
Також місцевий суд послався на те, що проїзд ОСОБА_1 перехрестя на жовтий сигнал світлофора не знаходиться в прямому причинному зв`язку з даною пригодою, оскільки останній їхав прямо в смузі руху, яка це дозволяла, і «якби ОСОБА_5 не порушив вимог обраної смуги руху, не було би зіткнення».
Уважаю, що вказаний висновок місцевого суду не можна визнати переконливим і обґрунтованим, бо він не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується зібраними доказами.
Окрім цього, у судовому рішенні не дано жодної оцінки порушенням ОСОБА_1 вимог п.п.2.3 «б» та 13.1 ПДР, які ставилися йому у провину згідно протоколу про адміністративне правопорушення.
Навпаки, суд вийшов за межі викладених у ньому фактичних обставин ДТП і в порушення конституційного принципу невинуватості констатував наявність порушень ПДР у діях іншого учасника руху – потерпілого ОСОБА_2 , що є неприпустимим.
Так з відеозапису, зафіксованого відеореєстратором з автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT», яким керував ОСОБА_1 , випливає, що він, керуючи автомобілем вулицею Кам`янецькою на перехресті з вулицею Прибузькою зобов`язаний був, але не врахував наявність світлофорів, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб контролювати рух свого автомобіля та своєчасно не відреагував на зміну сигналів світлофора, при цьому продовжив рух на заборонений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з іншим транспортним засобом.                .
Так, відповідно до п.8.7.3 Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу.
Пунктом 8.11 Правил дорожнього руху України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.
26 січня 2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2028081 за ч.2 ст.122 КУпАП, саме за проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Водій ОСОБА_1 у даному випадку внаслідок зазначених обставин не забезпечив належних умов безпеки дорожнього руху, що у свою чергу призвело до ДТП.
Приходжу до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (порушення п.п.13.1 та 2.3 «б» Правил дорожнього руху України), підтверджується сукупністю досліджених доказів, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №331046 від 26 січня 2020 року; схемою місця ДТП, яка сталася 26 січня 2020 року о 16 годині 15 хвилин на перехресті вулиць Кам`янецької та Прибузької у місті Хмельницькому (в якій зафіксовані дорожня обстановка, місце розташування транспортних засобів після зіткнення); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26 січня 2020 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26 січня 2020 року.
Причиною даної ДТП стало порушення ОСОБА_1 вимог п.п.13.1, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, зміст яких наведено вище.
Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що висновок місцевого суду суперечить фактичним обставинам, які були встановлені під час судового розгляду, знайшли своє підтвердження при перегляді справи судом апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги підтверджуються належним у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозаписом, фототаблицями, де чітко видно факт ДТП, характер і послідовність дій обох учасників руху, черговість порушень ПДР з боку ОСОБА_1 .
Ураховуючи викладене, в діях водія ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Водночас відповідно до п.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Оскільки адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 26 січня 2020 року, то провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП, на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати та винести нову постанову.
Визнати  ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ст.247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Матущак М.С.