ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/7321/19	

головуючий суддя І інстанції – Сліпець Н.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року в адміністративній справі № 160/7321/19 за позовом   ОСОБА_1  до  Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання протиправними та скасування постанов,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,   третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нечай Лідії Степанівни від 17.07.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 624,91 дол. США у виконавчому провадженні №57262113 від 17.07.2019 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нечай Лідії Степанівни від 18.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2019 року у виконавчому провадженні №59588018.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нечай Лідії Степанівни від 17.07.2019 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 624,91 дол. США у виконавчому провадженні                    № 57262113.
Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Нечай Лідії Степанівни від 18.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59588018.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції у Дніпропетровській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 57262113 вчинялись дії по примусовому виконанню виконавчого листа від 21.02.2018 року № 201/7008/17, а саме: приймалась постанова про арешт майна боржника від 28.08.2018 року, винесена постанова від 22.12.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесено постанову про арешт коштів боржника, а тому спірна постанова про стягнення виконавчого збору прийнята у відповідності з приписами чинного законодавства.
ОСОБА_1  було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 28.09.2018 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження                             № 57262113 з виконання виконавчого листа №201/7008/17 від 21.02.2018 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в сумі 16 249,16 дол. США та пені у розмірі 9 521,84 грн.
Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.12.2018 року в рамках виконавчого провадження № 57262113 звернуто стягнення на доходи боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу.
17.07.2019 року державним виконавцем у межах виконавчого провадження                         № 57262113 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із поданням стягувачем – ПАТ «УкрСиббанк» заяви про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням.
Також, 17.07.2019 року державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 57262113 прийняті постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 200 грн. та постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 % від суми – 1 624,91 дол. США.
У постанові про закінчення виконавчого провадження від 17.07.2019 року державним виконавцем також зазначено про часткове стягнення виконавчого збору в сумі 952,18 грн., залишок не стягнутого виконавчого збору складає 1 624,91 дол. США, у зв`язку із чим постанову про стягнення виконавчого збору від 17.07.2019 року виділено в окреме провадження.
Постановою державного виконавця від 18.07.2019 року відкрито виконавче провадження № 59588018 з виконання постанови від 17.07.2019 року, виданої Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1 624,91 дол. США.
Не погодившись з обґрунтованістю прийняття наведених постанов, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області при винесенні оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору від 17.07.2019 року та відповідно про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2019 року № 59588018 були відсутні правові підстави для їх прийняття.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Приписами статей 40, 42 Закону № 1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
За приписами ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавчий збір» виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Згідно ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Таким чином, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.
Вказані правові висновки також  відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.11.2019 року по справі № 480/1558/19, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як свідчать встановлені обставини справи, постановою державного виконавця                      від 17.07.2019 року було закінчено виконавче провадження ВП № 57262113 у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що з огляду на викладені обставини, 17.07.2019 року відповідачем також була прийнята спірна постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, які полягали, в тому числі, в накладенні арешту на майно боржника (постанова від 28.08.2018 року), звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також накладення арешту на кошти боржника на рахунку (постанова від 22.12.2018 року).
Отже, оскільки виконавче провадження було завершено у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу, а при відкритті виконавчого провадження виконавчий збір був стягнутий не у повному обсязі,  прийняття державним виконавцем спірної постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, відповідає приписам чинного законодавства.
При цьому, висновки позивача, з яким погодився суд першої інстанції, що виконавчий збір за своєю правовою природою є збором, який сплачується боржником за примусове виконання виконавчого документа та розраховується виходячи з фактично стягнутої або повернутої суми, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Вказану норму Закону України «Про виконавче провадження» викладено в наведеній  редакції відповідно до Закону України від 03.07.2018 № 2475 № «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», які набрали чинності 28.08.2018, тобто до відкриття виконавчого провадження і до винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
Також, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11.09.2019 року по справі № 553/196/18, оскільки предметом оскарження у вказаній справі була постанова про стягнення виконавчого збору, винесена 17 січня 2018 року, тобто під час дії попередньої редакції частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачала стягнення виконавчого збору у відсотках від стягнутої суми.
Що стосується правомірності прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2019 року у виконавчому провадженні № 59588018, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
З матеріалів справи вбачається, що наведена постанова про відкриття виконавчого провадження була прийнята на підставі постанови Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 17.07.2019 року № 57262113 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1624.91 дол. США.
Відтак, оскільки в межах даної справи було встановлено правомірність прийняття відповідачем постанови від 17.07.2019 року № 57262113 про стягнення виконавчого збору у розмірі 1624.91 дол. США., то відповідно прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2019 року у виконавчому провадженні         № 59588018 на підставі останньої також відповідає приписам чинного законодавства.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача підлягають залишенню без задоволення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 287, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції у Дніпропетровській області  – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року в адміністративній справі №160/7321/19– скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду відповідно до ч. 4 ст. 272 КАС України та за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко