Справа № 991/1323/20
Провадження № 1-кп/991/23/20

УХВАЛА

3 червня 2020 року	місто Київ	

Колегія Вищого антикорупційного суду у складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянула у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 52019000000000775.
Відповідно до даного акта:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Скварськ Могилівської області Республіки Білорусь, проживає у АДРЕСА_1 ,
обвинувачується: за частиною першою статті 255 Кримінального кодексу України; за частиною п`ятою статті 27 частиною четвертою статті 28 частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України; за частиною п`ятою статті 27 частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України.

12 лютого 2020 року з Офісу Генерального прокурора колегією отримано обвинувальний акт.
У підготовчому засіданні захисник ОСОБА_8 звернувся з заявою про відвід судді ОСОБА_3 .
Захисник вказує як на підставу для відводу наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Зазначає, що суддя ОСОБА_3 входить до колегії суддів, яка розглядає кримінальне провадження відносно сина обвинуваченої ОСОБА_6 – ОСОБА_9 , який обвинувачується у тих же самих злочинах. Розгляд справи знаходиться на стадії дослідження доказів. Суддею ОСОБА_3 надавалася оцінка обвинувальному акту відносно ОСОБА_9 , який є ідентичним обвинувальному акту щодо ОСОБА_6 . Вирішувались клопотання та надавалася оцінка допустимості доказів. 
На думку захисника зазначене робить неможливим неупереджене ставлення судді до розгляду даного кримінального провадження.
Крім цього, захисник зазначає, що суддя ОСОБА_3 є головуючим у справі за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 3 грудня 2019 року у справі був допитаний ОСОБА_12 , показання якого є ключовим доказом сторони обвинувачення у справах стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
Захисник вказує, що суддя ОСОБА_3 у справі відносно ОСОБА_13 матиме наперед сформовану думку стосовно ключових доказів у кримінальному провадженні.
Під час обґрунтування своєї позиції по відводу захисник звернув увагу, що і головуючий суддя ОСОБА_1 бере участь у пов`язаній справі, а суддя ОСОБА_2 у іншій (третій) справі – є запасним суддею.
Обвинувачена ОСОБА_6 та інша захисник підтримали відвід.
Прокурор ОСОБА_5 залишив вирішення питання про відвід на розсуд суду.
Згідно з частинами першою та другою статті 80 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до статті 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою суду.
Заслухавши заявника та думки інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону(ч.1 ст.21 КПК України).
Підстави для відводу судді визначено у статтях 75 та 76 КПК України.
Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (пункт 4 частини першої статті 75 КПК України).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.
Відвід судді заявлено на стадії підготовчого засідання. До моменту його заявлення суддя не взяв участі при постановленні жодного рішення. Тобто, стороною захисту на цій стадії не могло бути надано доказів неупередженості судді у розглядуваній справі.
Проте, необхідно дати відповідь, чи можуть обставини, зазначені у заяві про відвід вплинути на його об`єктивність у майбутньому при розгляді справи щодо ОСОБА_6 .
Саме стаття 76 КПК України регламентує недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, якщо він вже брав участь у ньому під час досудового розслідування або в судах першої, апеляційної або ж касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування рішення суду відповідної інстанції.
Законодавцем не зазначено у процесуальному законі заборону брати участь одному судді в двох розглядах з приводу одних і тих же подій з тими ж доказами, однак щодо різних обвинувачених.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.1 та ч 2 ст.94 КПК України).
Крім того, преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів, має лише рішення національного суду, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами.
Отже, оскільки усі докази суд досліджує та надає їм оцінку безпосередньо, очевидно що з цих причин законодавцем при нормотворенні не зазначено вимогу щодо відводу судді, оскільки він вже брав участь у пов`язаній справі щодо іншого обвинуваченого. 
У окремому, хоча і пов`язаному, кримінальному провадженні судом проводитиметься самостійний змагальний судовий процес, ключову роль у якому відіграватимуть позиції та доводи сторін.
Про упередженість могли б свідчити більш ранні рішення судді з висновками, які фактично наперед визначали б винуватість ОСОБА_6 .
У заяві про відвід таких доводів не наведено.
Отже, лише той факт, що суддя ОСОБА_3 вже бере участь у справі за обвинуваченням сина обвинуваченої у пов`язаній справі, сам по собі не є достатнім для сумніву в його неупередженості.
На практиці провадження у кримінальних справах часто тягне участь суддів в різних судових процесах, в яких беруть участь кілька співобвинувачених. Робота судів у кримінальних справах, зокрема Вищого антикорупційного суду, була б неможливою, якби неупередженість судді ставилася під сумнів тільки на підставах, зазначених у заяві.
Обставин, які передбачені статтями 75 та 76 КПК України, що виключають участь судді ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні, під час розгляду заяви про відвід не встановлено.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів доходить до висновку, що заява захисника  ОСОБА_8  про відвід судді ОСОБА_3  задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, суд постановив:

відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_3 у кримінальному провадженні про обвинувачення  ОСОБА_6 за частиною першою статті 255, частиною п`ятою статті 27 частиною четвертою статті 28 частиною п`ятою статті 191, частиною п`ятою статті 27 частиною четвертою статті 28 частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2                 ОСОБА_1                   ОСОБА_3