Ухвала
    
03 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 265/5989/16
провадження № 61-3338ск20 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» да ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 травня 2011 року у розмірі 42 997,16 грн, яка складається із: основної суми заборгованості за кредитом - 13 005,03 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 25 868,46 грн, заборгованості за пенею та комісією - 1 600 грн, а також штрафів - фіксованої частини 500 грн та процентної складової 2 023,67грн та судові витрати.
 
Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 30 травня 2011 року у розмірі 20 927,26грн.В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2019 року в частині розміру заборгованості по кредитному договору і судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 30 травня 2011 року у розмірі 16 973,95 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 544,03 грн. В іншій частині рішення залишеною без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
17 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, закрити провадження у справі та стягнути з позивача на його користь 13 422,82 грн.  
 
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у справі № 265/5989/16 становить 42 997,16 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 265/5989/16 є малозначною у силу вимог закону. 
 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення, оскільки судами проігноровано усталену судову практику, зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Проте, ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому саме проявляється ігнорування та чому саме справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
 
ОСОБА_1 укасаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для нього виняткове значення, оскільки він є пенсіонером, неправильне вирішення спору судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції про стягнення з нього коштів впливає на його фінансовий стан. Вказана сума є для нього значною. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, у чому проявляється виняткове значення для відповідача та чому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа виняткове значення для учасника справи, касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики. 
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 листопада 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» да ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. О. Дундар
 
                                                                                                   Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                                         В. І. Крат