ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 р.	Справа № 524/6602/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції в особі Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Нестеренко С.Г., м. Кременчук, по справі № 524/6602/19
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Департаменту патрульної поліції Національної поліції ,         Інспектора роти №2 батальйону патрульної поліції у м.Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Ловаріка Назарія Спартаковича                 
          про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ 

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ловаріка Назарія Спартаковича (далі по тексту - інспектор БПП у м. Кременчук Ловарік Н.С., перший відповідач), Департаменту патрульної поліції Національної поліції (далі по тексту - Департамент, другий відповідач), в якому просив суд скасувати постанову інспектора роти № 2 БПП у м. Кременчук Ловаріка Н.С. серії ВР № 190763 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог пояснив, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він, нібито, цього дня, близько 20 год. 10 хв., в м. Кременчуці на вул. Леонова, 1 А, керував транспортним засобом БОГДАН 211140, номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючим лівим сигналом гальмування, та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Однак, вказаних порушень позивач не вчиняв, інспектор не зупиняв 02 липня 2018 року автомобіль під його керуванням, постанова складена не 02 липня 2018 року, а 31 серпня 2018 року. Вказує, що наявний у постанові підпис позивачу не належить, вказані в постанові адреси не є адресами позивача. Враховуючи викладене, вважає, що постанова серії ВР № 190763 є незаконною та підлягає скасуванню. 
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2020 позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора роти № 2 БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Ловаріка Назарія Спартаковича від 02 липня 2018 року, серії ВР № 190763, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ст. 36 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Закрито провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ст. 36 КУпАП.
Департамент патрульної поліції Національної поліції, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2020 по справі № 524/6602/19 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем було взято до уваги факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень та  усні пояснення позивача, надані як особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Вказує, що нероз`яснення позивачу його прав, передбачених КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
Вважає, що посилання позивача стосовно того, що інспектор роти № 2 БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП НП Ловарік Н.С. не зупиняв позивача у день винесення оскаржуваної постанови, спростовуються відеозаписом з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з відеореєстратора, який знаходився у відеореєстраторі позивача та розміщений в мережі Інтернет. Вказаним відеозаписом зафіксовано, що позивач тримає в руках документи, але не надає інспектору можливості з ними ознайомитись. Отже, на думку другого відповідача, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем неодноразово було надано документи, як того вимагав інспектор, є помилковим, а факт вчинення позивачем порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.126 КУпАП, є очевидним. 
Пояснення позивача, викладені у позові, не підтверджені жодними доказами, не відповідають дійсним обставинам, та повинні оцінюватися судом критично як спосіб уникнути від адміністративної відповідальності. 
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваною постановою серії ВР № 190763 від 02.07.2018 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ст. 36 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн. 
Виходячи зі змісту постанови, ОСОБА_1 02.07.2018 о 20 год. 10 хв. по вул. Леонова, 1-а у м. Кременчуці, керував транспортним засобом Богдан 211140, номерний знак НОМЕР_1 із непрацюючим стоп-сигналом зліва, та не надав для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 «а», «б», «ґ» Правил дорожнього руху України. 
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її скасування.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови серії ВР № 190763 від 02.07.2018 та закриваючи провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваної постанови, оскільки першим відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, та недоведено вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. 
Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: 
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); 
ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. 
Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Статтею 36 КУпАП встановлено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. 
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію” полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України “Про Національну поліцію” визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. 
Згідно з ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається    справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
За приписами ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Відповідно до ч.1-3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги (ч.1 ст.74). 
Згідно з  ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підтвердження вчинення позивачем порушення пп. «а», «б», «г» п.2.1 ПДР другим відповідачем надано до матеріалів справи диск із відеозаписом, розміщений в мережі YouTube, який містить, у тому числі, відеозапис із відеореєстратора автомобіля, належного позивачеві.
Однак, відомості про технічний засіб, яким здійснювався запис, не внесені до оскаржуваної постанови. 
Разом з тим, як зазначалось вище, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис, у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.    
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. 
Також, колегія суддів вказує на процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2  статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови від 02.07.2018 та змісту апеляційної скарги, підставою для зупинки позивача та вимоги поліцейського про надання позивачем документів - посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також страхового полісу, слугувала та обставина, що позивач керував транспортним засобом з непрацюючим лівим сигналом гальмування, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 121 КУпАП. У зв`язку з ненаданням на вимогу поліцейського вказаних документів, позивача було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. 
Разом з тим, з наданого другим відповідачем відеозапису неможливо встановити ані факт вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки  цим відеозаписом не зафіксовано транспортного засобу в момент його зупинки, ані особу (паспортні дані) водія, ані марку/модель транспортного засобу, ані номерний знак автомобіля.
Належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є відеофіксація порушення – керування позивачем транспортного засобу БОГДАН 211140, номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючим лівим сигналом гальмування.
Однак, такого  доказу відповідачами не надано.
Враховуючи викладене, відповідачами не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, у зв`язку з чим вимога поліцейського про надання документів (посвідчення водія та свідоцтва про реєстрації транспортного засобу) не може вважатися правомірною.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.
Крім того, слід відмітити, що наданий відеозапис (в частині, якою зафіксовано спілкування між водієм та поліцейськими) датований 29.09.2018, що ставить під сумнів його зв`язок із оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення, датованою 02.07.2018. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наданий другим відповідачем відеозапис на диску не є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. 
В апеляційний скарзі апелянт зазначив, що процедуру розгляду правопорушення та факт його вчинення зафіксовано відезаписом, розміщений в мережі Інтернет, за посиланням https://www.youtube.com/watch?v=zlljCj4-vBY. 
Проте, за вищезазначеним посиланням  відеозапис не знайдено (відео недоступне).
Отже, відеозапис, наданий відповідачем та посилання на відеозапис, розміщеного в мережі інтернет за посиланням https://www.youtube.com/watch?v=zlljCj4-vBY, не є належними доказами вчинення позивачем порушень, за які передбачена відповідальність частиною 1 статті 121 КУпАП, частиною 1 статті 126 КУпАП.
Інших доказів вчинення позивачем порушення пп. пп. «а», «б», «г» п.2.1 ПДР, за яке передбачена відповідальність частиною 1 статті 126 КУпАП, а також порушення, за яке передбачена відповідальність частиною 1 статті 122 КУпАП, крім відеозапису (пояснень водія, показань свідків тощо), відповідачами до матеріалів справи не надано. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вчинення позивачем порушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ВР № 190763 від 02.07.2018 є неправомірною та підлягає скасуванню.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 05.03.2020 по справі № 607/7987/17, від 02.12.2019 по справі 766/16904/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126  КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Слід зазначити, що суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку про задоволення позовних вимог (які, фактично, задоволені судом в повному обсязі), не звернув уваги на недотримання відповідачем вимог ч.3 ст.283 КУпАП щодо обов`язку вказати технічний засіб, яким здійснювалась фіксація порушення, та пов`язану з цим відсутність належних і допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Крім того, судом першої інстанції зазначено про відсутність у діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, з посиланням на те, що з відеозапису вбачається справність зовнішніх освітлювальних приладів в автомобілі позивача, а також на те, що позивач керував автомобілем у світлу пору доби, коли не вимагалося увімкнення зовнішніх освітлювальних приладів.
Між тим, як зазначалось вище, зовнішнього вигляду автомобіля позивача під час його зупинки працівниками поліції відеозаписом не зафіксовано, тому вищенаведені судження суду є помилковими. 
Крім того, позивача було притягнуто до відповідальності не за несправність зовнішніх оствілювальних приладів у темну пору доби, а за несправність лівого сигналу гальмування, який повинен бути справним цілодобово.
З огляду на викладене, є хибним посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на п.9.8, пп. "а" п.19.1 ПДР в обґрунтування висновку про безпідставність притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП. 
Разом з тим, такі судження не призвели до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша  статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта  статті 317 КАС України).
З огляду на викладені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.02.2020 по справі № 524/6602/19 слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції в особі Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції  залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2020 року по справі № 524/6602/19  змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавській області від 14.02.2020 по справі № 524/6602/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій