ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року	Львів	Справа № 300/2080/19 пров. № А/857/2169/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Іщук Л.П., Обрізко І.М.,
                                                                                                                                   
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі за її позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції                                                            Григорук О.Б., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Івано-Франківськ,
дата складення повного тексту рішення                               20 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області (далі - УПСЗН) про визнання протиправними дій щодо невиконання вимог пунктів 2, 3 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» та Закону України «Про захист персональних даних» і знищення персональної інформації щодо позивача та щодо невиконання вимог пункту 9 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги»,  зобов`язання не чинити позивачу перешкод для ознайомлення з даними, що містяться в Реєстрі та скасувати зміни до пункту 10 персональної облікової картки позивача, які внесені станом на 11.10.2019, а саме: характеристика житлового приміщення - загальна площа - 88 м2, опалювальна площа житла - 48,50 м2, змінивши вказаний пункт персональної облікової картки позивача на - характеристика житлового приміщення - загальна площа - 90 м2, опалювальна площа житла - 88 м2.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 300/2080/19 позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії УПСЗН щодо внесення змін до персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга» ОСОБА_1 із зазначенням характеристики житла: загальна площа - 88 м2, опалювальна площа житла - 48,50 м2 та зобов`язано відповідача внести зміни до персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга» ОСОБА_1 , вказавши як характеристику житлового приміщення: загальна площа - 90 м2, опалювальна площа житла - 88м2. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що оскільки, судом не встановлено вчинення відповідачем перешкод щодо ознайомлення з даними, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, то відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо невиконання вимог пункту 9 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» та зобов`язання відповідача не чинити позивачці перешкод для ознайомлення з даними, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.
Крім того, суд прийшов до висновку, що оскільки, син позивачки не належить до переліку осіб, визначених пунктом 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, відповідач з дотриманням вимог пунктів 2, 3 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», Закону України «Про захист персональних даних» не вніс до даних складу сім`ї облікової картки позивачки згідно з формою « 1-пільга» ОСОБА_2 .
Разом із тим, суд визнав протиправними дії відповідача щодо внесення змін до персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга» позивачки із зазначенням у персональній обліковій картці згідно з формою « 1-пільга» характеристики її житла: загальна площа - 88 м2, опалювальна площа житла - 48,50 м2, та зобов`язав відповідача внести зміни до персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга» позивачки, вказавши: характеристика житлового приміщення: загальна площа - 90 м2, опалювальна площа житла - 88 м2, оскільки при внесенні відповідних змін відповідач не дотримався вимог пунктів 2, 3 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а саме не здійснив організацію збирання, систематизації і зберігання зазначеної у пункті 2 Положення інформації. 

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено позивачкою, яка у своїй скарзі просила скасувати його у частині відмови у задоволені вимоги щодо визнання протиправним невиконання відповідачем вимог пунктів 2, 3 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» та Закону України «Про захист персональних даних» щодо пільговика ОСОБА_1 та у цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити таку позовну вимогу.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення невірно встановлено обставини справи. При цьому зазначає, що відповідач у порушення вимог пунктів 2, 3 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» не організував збирання, систематизацію і зберігання, зазначеної в пункті 2 Положення інформації щодо пільговика ОСОБА_1 та члена її сім`ї - сина ОСОБА_2 починаючи з 23 травня 2003 року та фактично її знищило. Інформація, яка частково з`явилася у особовій справі пільговика станом на 11 жовтня 2019 року, отримана з невідомих джерел і позивачкою не надавалась.
Окрім того, стверджує, що відповідач у порушення вимог Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» надає фальшиву інформацію про те, що її син згідно із персональною обліковою карткою пільговика не є членом сім`ї пільговика, на кого поширюється пільга.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Долинським райвійськкоматом Івано-Франківської області 23 травня 1996 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Позивачка користується пільгами як учасник бойових дій відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та занесена до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги з 23 травня 2003 року.
У пункті 10 персональної облікової картки згідно з формою « 1-пільга» позивачки вказана характеристика житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 : загальна площа житла - 90 м2, опалювальна площа житла - 88 м2 (а.с. 20, 21, 24).
Згідно із листом ВАТ «Івано-Франківськгаз» від 18 червня 2010 року позивачці, яка проживає із своїм сином ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , надаються послуги з газопостачання (договір № 16/218 від 08 червня 2007 року). Опалювальна площа житлового будинку становить 76 м2 та інших опалювальних приміщень 12 м2 (а.с. 16, 17).
Відповідно до листа виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області № Г1/06 від 28 січня 2016 року станом на 05 січня 2016 року змін у персональній обліковій картці згідно з формою « 1-пільга» позивачки не відбулося (а.с. 25).
Листом виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області    № 08/02.3-04/18 від 08 лютого 2018 року повідомлено позивачку, що зміни у її персональну картку згідно з формою « 1-пільга» з 23 травня 2003 року не вносилися. Щодо сина ОСОБА_2 зазначено, що він не належить до переліку осіб, визначених пунктом 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, а тому не може бути внесений до облікової картки згідно з формою « 1-пільга» позивачки (а.с. 26).
Довідкою Болехівського комбінату комунальних підприємств № 33 від 09 січня 2014 року підтверджується, що житлова площа позивачки становить 48,50 м2 (а.с. 44).
Вважаючи протиправними дії щодо невиконання відповідачем вимог пунктів 2, 3 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» та Закону України «Про захист персональних даних» і знищення персональної інформації та щодо невиконання вимог пункту 9 Положення «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», ОСОБА_1 звернулась до суду із цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до пункту 2 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2003 року № 117 (далі - Положення), до Реєстру вноситься така інформація: про пільговиків - прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті) (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податків), адреса зареєстрованого місця проживання (за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 5 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний вісник України, 2018 р., № 37, ст. 1311), - адреса фактичного місця проживання), склад сім`ї, характеристика житла, реквізити паспорта громадянина України та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами фактично користується.
Пунктом 3 Положення передбачено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою « 1 - пільга», в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків. Форма « 1 - пільга» затверджується Мінсоцполітики; ведуть облік отримувачів соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей шляхом формування на кожну особу персональної облікової картки згідно з формою « 1 - допомога», в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків або реквізити паспорта громадянина України, документа, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, а також особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.
Як слідує з матеріалів справи, листом виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області № 08/02.3-04/18 від 08 лютого 2018 року ОСОБА_1 повідомлено, що зміни у її персональну картку згідно з формою « 1-пільга» з 23 травня 2003 року не вносилися. Щодо сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено, що він є особою ІІ групи інвалідності з грудня 2015 року, до того - особою з ІІІ групою інвалідності, не належить до переліку осіб, визначених пунктом 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, а тому не може бути внесений до облікової картки згідно з формою « 1-пільга» позивачки (а.с. 26).
Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю внаслідок війни I групи та доглядає за ним, за умови що особа з інвалідністю внаслідок війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки син позивачки не належить до переліку осіб, визначених пунктом 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, відповідач з дотриманням вимог пунктів 2, 3 Положення та Закону України «Про захист персональних даних» не вніс до даних складу сім`ї облікової картки позивачки згідно з формою « 1-пільга» ОСОБА_2 .
При цьому апеляційний суд зазначає, що оцінка правомірності внесення до складу сім`ї позивачки її сина в особову справу пільговика на підставі заяви від 23 травня 2003 року та надання такому права на користування пільгою виходить за межі предмету судового розгляду у даній справі та судом апеляційної інстанції не надається.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що дія пільги нерозривно пов`язана з дією закону, яким її передбачено та врегульовано механізм реалізації права на неї. У разі втрати законом чинності дія передбаченої ним пільги також припиняється.
Щодо твердження апелянта, що в її особовій справі частково з`явилася інформація пільговика ОСОБА_1 , яка отримана з невідомих джерел та нею відповідачу не надавалась, апеляційний суд зазначає, що абзацом 4 пункту 5 Положення передбачено, що якщо під час наповнення Реєстру використовується інформація з інших баз даних щодо персоніфікованого обліку громадян, до Реєстру включається інформація про пільговика без його особистої участі (за винятком інформації, що міститься у базі персональних даних - Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків).
Щодо твердження позивачки про знищення відповідачем персональної інформації щодо пільговика ОСОБА_1 апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог закону.
Частиною 2 статті 15 цього закону встановлено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі:
1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом;
2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом;
3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого;
4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.
Відповідачем факт знищення персональна інформація пільговика ОСОБА_1 не визнається.
При цьому судом у ході розгляду справи не встановлено, а позивачем не доведено того, що відповідачем була знищена персональна інформація пільговика ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 300/2080/19 - без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко