ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/993/20 Справа № 179/2240/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В., 
за участю секретаря Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И Л А:

       В жовтні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 без відповідних на те правових підстав, поблизу будинку АДРЕСА_1 розмістив великогабаритні металеві конструкції чим допустив звуження дороги. Оскільки вищезазначені дії відповідача призвели до ДТП, яке мало місце 24.04.2018 року і наслідком якого є пошкодження його автомобіля, та враховуючи відмову ОСОБА_2 у добровільному відшкодуванні спричиненої шкоди, просив суд стягнути з відповідача на його користь заподіяну шкоду в сумі 5 986,80 грн, моральну шкоду в сумі 5 000 грн та судові витрати по справі.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.
       Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування скарги зазначає, що суд помилково не прийняв до уваги надані докази, оскільки доведення обставин спору іншими доказами неможливо.
        ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.
       Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 24.04.2018 року інспектором Магдалинівського ВП капітаном поліції Колісник А.П. у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 на автомобілі «Митсубиси Аутлендер» державний номерний знак НОМЕР_2 допустив наїзд на металеву конструкцію, розташовану навпроти будинку № 1 по вул.Горького в с.Заплавка чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті ДТП, автомобіль «Митсубиси Аутлендер» державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.
       15.05.2018 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №453191 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.
       27.04.2018 року ТОВ «НІКО ДНІПРО», було виставлено ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_3 , відповідно до якого вартість: накладки обкидного борта, панель кришка багажного відділення (зняття та вста), рихтування відкидного борту, фарбування кришки багажника відкидний борт, полірування, становить 5 986,80 грн.
       19.06.2018 року комісією у складі: голови Заплавської сільської ради Талько М.І., землевпорядника – Ткаченко Л.В., депутата с/р – Швець М.М. та присутніх: капітана поліції – ОСОБА_3 , дільничного офіцера – ОСОБА_4 , громадян – ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , було складено акт-обстеження проїзної частини по АДРЕСА_1 , відповідно до якого було виявлено, що ОСОБА_2 самовільно розмістив на відстані 0,70 см. від проїзної частини по АДРЕСА_1 масивні металеві конструкції, а саме – ресівер для стиснення повітря, сани-саласки для переміщення важких металевих конструкцій та секцію стріли багатотонного самохідного крану, чим порушив правила благоустрою на території Заплавської сільської ради та створив аварійно небезпечну ділянку руху. Комісія вирішила надати ОСОБА_2 72 години щоб прибрати дані металеві конструкції.
       На підтвердження своїх вимог позивачем надано лист начальника Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області Нечепуренко Ю.О. від 21.06.2018 року, адресований ОСОБА_1 , в якому зазначено про те, що ОСОБА_2 зобов`язався виявлені комісією порушення усунути у найкоротший термін.
       Положенням статті 1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
       При вирішенні спору про відшкодування шкоди, вирішальним є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між завданою позивачу шкодою та неправомірними діями відповідача.
       Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження права власності відповідача щодо металевих конструкцій, на які було здійснено позивачем наїзд, що в результаті спричинило ДТП. 
       При цьому, постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, що свідчить про заподіяння шкоди внаслідок порушення позивачем правил дорожнього руху.
       Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.
       Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до переоцінки доказів, неналежність та недостатність яких була обгрунтовано встановлена судом першої інстанції. 
       Посилання позивача на неможливість доведення обставин спору іншими доказами не свідчить про неправомірність рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, при цьому суд не може збирати докази з власної ініціативи.
За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі – Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.
       Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року — залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: О.П.Варенко 

Судді: В.С.Городнича

                                                                                                        О.В.Лаченкова