П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  2а-210/2007 
Головуючий у 1-й інстанції:  Капуш І.С. 
          Суддя-доповідач:  Гонтарук В. М. 

18 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Курка О. П.  Білої Л.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  ухвалу   Гайсинського районного суду Вінницької області  від  21 листопада 2019 року (ухвалена в м. Гайсин) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Гайсинської військової частини НОМЕР_1 про  визнання протиправною бездіяльності, вираженої в ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації за неотримання продовольчого пайка в сумі 41299,09 грн. та стягнення цієї компенсації, 
В С Т А Н О В И В :
30.09.2019 року командир військової частини НОМЕР_2 звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 . Міністерства оборони України в особі Гайсинської військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, вираженої в ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації за неотримання продовольчого пайка в сумі 41299,09 грн. та стягнення цієї компенсації.
Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2019 року вказану заяву задоволено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви заява  про поворот виконання судового рішення відмовити. 
Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст.300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявка суду не відомі.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 17 березня 2020 року було прийнято ухвалу.     
За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що постановою Гайсинського районного суду від 16.04.2007 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Гайсинської військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, вираженої в ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації за неотримання продовольчого пайка в сумі 41299,09 грн. та стягнення цієї компенсації був задоволений.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України в особі Гайсинської військової частини НОМЕР_1 , виражену в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 з 11.03.2000 року по 30.11.2006 року грошової компенсації за неотримання продовольчого пайка в сумі 41 299 грн.09 коп., з вирахуваною на підставі Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацією включно.
Стягнуто з Міністерства оборони України в особі Гайсинської військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримання продовольчого пайка в сумі 41 299 грн. 09 коп, з вирахуванню на підставі Закону України " Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацією включно.
Вказана постанова набула законної сили, тому Гайсинським районним судом було видано виконавчий лист.
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з заявою про видачу дубліката виконавчого листа Гайсинського районного суду Вінницької області, який виданий 02 серпня 2007 року у справі № 2а-2007 про стягнення з Міністерства оборони України в особі Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримання  продовольчого пайка у сумі 41299,09 грн.
Ухвалами від 18 липня 2018 року Гайсинський районний суд поновив ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання дубліката виконавчого листа 2-а-210/2007 від 15.05.2018 та видав ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа замість втраченого оригіналу для виконання постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 16.04.2007 року.
Відповідно до платіжних доручень від 05,13,15.11.2018 року проведено примусове списання коштів на користь позивача. Виплачено  компенсацію за неотримання продовольчого пайка в сумі 41 299 грн.09 коп.
Однак, постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року, які залишені без змін постановою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року  ухвали Гайсинського районного суду Вінницької області  від 18 липня 2018 року скасовано, визнано неповажними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі №2а-210/2007.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №2а-210/2007  та в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа ОСОБА_1 відмовлено.  
30 вересня 2019 року командир військової частини НОМЕР_2 звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 кошти в розмірі 41 299 грн 09 коп.
Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2019 року вказану заяву задоволено.
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про поворот виконання судового рішення, виходив з того, що постановами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2019 року, які залишені без змін постановою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року  ухвали Гайсинського районного суду Вінницької області  від 18 липня 2018 року скасовано, визнано неповажними причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі №2а-210/2007.
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №2а-210/2007 та в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа ОСОБА_1 відмовлено, то заява підлягає до задоволення.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Колегія суддів зазначає, що порядок повороту виконання судових рішень врегульований ст. 380 КАС України.
Відповідно до ч. 1 вказаної статті визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Частиною другою встановлено, що якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
У відповідності до ч. 3 ст.380 КАС України, суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він:
1) закриває провадження у справі;
2) залишає позов без розгляду;
3) відмовляє в позові повністю;
4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що вона застосовується в разі скасування рішення (визнавши його нечинним).
Тобто, поворот виконання судового рішення є інститутом адміністративного судочинства, що спрямований на повернення стягнутих грошових сум на підставі рішення суду, що було скасоване.
Водночас, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про поворот виконання судового рішення помилково застосовує до даних правовідносин положення статті 380  КАС України, оскільки вказана норма підлягає застосуванню в разі скасування рішення суду, згідно якого особі було проведено виплату компенсацію. 
Водночас, як вбачається з матеріалів справи в даному випадку  постанова Гайсинського районного суду від 16.04.2007 року є чинною, сторонами не оскаржувалась та набула законної сили. При цьому, скасування ухвали про видачу дублікату виконавчого листа  не передбачає, як наслідок повороту виконання судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) висловив правову позицію, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.
Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах «суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.
Отже, виходячи із змісту статті 380 КАС України, позиції Європейского суду з прав людини та принципу Верховенства права, враховуючи ту обставину, що постанова Гайсинського районного суду від 16.04.2007 року не скасована та є чинною, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання позивача повернути грошові кошті, у зв`язку з скасуванням ухвал Гайсинського районного суду від 18 липня 2018 року.
Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, судова колегія визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, а викладені в ній доводи такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.
Тому, зважаючи на вказані обставини  колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно провів аналіз діючого законодавства, яке регламентує вказані правовідносини, не надав правильного обґрунтування всім належним доказам позивача, у зв`язку з чим прийшов до невірного висновку по досліджених  доказах,  чим порушив норми матеріального та процесуального права.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315   КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови, про відмову в задоволенні заяви  про поворот виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Гайсинської військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, вираженої в ненарахуванні та невиплаті грошової компенсації за неотримання продовольчого пайка в сумі 41299,09 грн. та стягнення цієї компенсації скасувати.
Прийняти постанову, якою в задоволенні заяви командира військової частини НОМЕР_2 про поворот виконання судового рішення у справі за позовом   ОСОБА_1 до  Міністерства оборони України в особі Гайсинської військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, вираженої в не нарахуванні та невиплаті грошової компенсації за неотримання продовольчого пайка в сумі 41299,09 грн. та стягнення цієї компенсації відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Біла Л.М.