Справа № 308/8535/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       19 червня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів: Куштана Б.П., Кожух О.А.
імена (найменування) сторін:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Закрапатгаз Збут»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2020 року у складі судді Данко В.Й., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закрапатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-    
встановив :
У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Закрапатгаз Збут» звернулося до суду з позовом дОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.06.2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Закрапатгаз Збут`було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за спожитий природний газ. ТОВ «Закарпатгаз Збут» надає населенню послуги з постачання природного газу. Упродовж липня 2015 року – червня 2018 року споживачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося фактичне споживання природного газу. Однак, споживач не виконував (і не виконує) взятих на себе зобов`язань, а саме не здійснив оплату вартості спожитого газу вчасно. Вказане призвело до виникнення заборгованості. У зв`язку з тим, що станом на 30.07.2018 року заборгованість відповідача за спожитий природний газ не погашена, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природній в розмірі 12906,07грн. – основна заборгованість, 1396,76грн. – інфляційні втрати, 450,17грн. – 3% річних, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762грн.
15.10.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області з розгляду даної справи було ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» заборгованість за спожитий природній газ, яка складається з: 12906,07 грн. – основна сума заборгованості; 1396,76 грн. – інфляційні втрати; 450,17 грн. – три відсотки річних, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762грн.
Однак, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, вказане вище заочне рішення суду від 15.10.2019 року було скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження
В подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Закрапатгаз Збут» подало заяву, в якій уточнено позовні вимоги з посиланням на те, що 07.08.2018 року, тобто з моменту подання позову до ухвалення вказаного заочного рішення від 15.10.2019 року, споживачем ОСОБА_1 сплачено 13156,55грн., тобто дана сплата покриває основну суму заборгованості, а тому, просило суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 1396,76грн. – інфляційні втрати, 450,17грн. – 3% річних, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762грн.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Закрапатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ – задоволено.  Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» заборгованість за спожитий природній газ, яка складається з: 1396/тисяча триста дев`яносто шість/грн. 76коп. – інфляційні втрати; 450/чотириста п`ятдесят/грн. 17 коп. – три відсотки річних.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову повністю відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказано, що датою подачі позову є 31.07.2018 року, однак повідомлення про сплату рахунку № НОМЕР_1 сформовано після подачі позову, а саме 08.08.2018 року та надіслано поштою значно пізніше, що свідчить про відсутність спору на момент подачі позову. Разом з тим, в додатках до позовної заяви, які отримані поштою містяться відомості по обходу у яких зазначені показники лічильника газу, які не відповідають дійсності. Отже, оскільки підставою позовних вимог є заборгованість зі сплати природнього газу станом на липень 2018 року, квитанцію про яку було створено лише 08.08.2018 року і надіслано для оплати, а позовну заяву подано 31.07.2018 року, то на момент подачі позову спору не існувало.
Правом на подачу відзиву позивач не скористався.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В апеляційній скарзі апелянт просив провести розгляд справи без його участі.
З врахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 28 квітня 2020  року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Задовольняючи заявлений позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконувалось зобов`язання по сплаті за спожитий природний газ, а тому наявні підстави для цивільно правової відповідальності відповідача за прострочення виконання зобов`язання за договором.
З даним висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи.
Постановою Кобінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 Про затвердження положення про накладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), Постановою КМУ від 22.03.2017 року№187 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу" на виконання ст. 11 Закону України Про ринок природного газу, визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов`язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ "Закарпатгаз Збут".
Згідно з п.3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Згідно з п.2 Розділу ІІ Правил №2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статтей 633,634,641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Згідно з п.4 Розділу І Правил №2496 та п.1.3 Типового договору №2500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті «Новини Закарпаття» № НОМЕР_2 (4461) від 22 грудня 2015, а також розміщено на офіційній веб сторінці ТОВ "Закарпатгаз Збут" ( ІНФОРМАЦІЯ_1 104.ua) (а.с.9).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для нього об`ємах та взяв на себе зобов`язання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
ОСОБА_1 являється споживачем ТОВ «Закарпатгаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08 червня 2018 року було відмовлено у прийнятті заяви ТОВ «Закарпатгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, оскільки відповідач не зареєстрований за зазначеною вище адресою.
Із наданої судом інформації за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області про місце проживання фізичної особи боржника, вбачається, що ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Між тим, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №131471333 від 19.07.2018 року вбачається, що житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно – правові відносини щодо надання та споживання житлово – комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку ( НОМЕР_1 ), проведення відповідачем оплати за надані послуги. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ.
Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно з фінансового стану від 19.07.2018 року, долученого позивачем до позовної заяви та поданого розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природний газ станом на 30.07.2018 року становила 12906,07 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 повністю погашено наявну за ним заборгованість в розмірі 12906, 07 грн. , що слугувало підставою для зменшення позивачем позовних вимог.
Відповідно до п.11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.
У відповідності до п.14 Розділу 3 Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.
Згідно з п.п.4.5 та 4.6 публічного Договору постачання природного газу побутовим споживачам затвердженого постановою НКРЕКП №2500, розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка.

Відповідно до ст. ст.67,68 Житлового Кодексу України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.
Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст.611 Цивільного кодексу України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст.611-612 Цивільного кодексу України).
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Матеріалами справи доведено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором та допустив прострочення виконання зобов`язань за договором. 
Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по сплаті вартості за спожитий природний газ, зобов`язання є грошовим, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача та обгрунтовано задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.
Доводи апелянта про те, що на момент подання позову не існувало спору, не може бути взято до уваги, оскільки станом на липень 2018 року у відповідача вже існувала заборгованість у розмірі 12 906,07 грн.
За вказаних обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 19 червня 2020 року.
Головуючий:
Судді: