22-ц/804/2090/20 
                                                                                263/5124/20 

П О С Т А Н О В А
Іменем України
Єдиний унікальний номер 263/5124/20
Номер провадження 22-ц/804/2090/20
15 червня 2020 року                                                                                      місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів – Биліни Т.І., Принцевської В.П.
         сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Акціонерне товариство «Банк Форвард»

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Томіліна О.М. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви до Акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі: АТ «Банк Форвард») , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про визнання  виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 

Позивач просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №60794639, яке відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» грошових коштів.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2020 року вказану  заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову передано за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. 

Не погодившись з таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та прийняти  постанову про задоволення її заяви про забезпечення позову.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. про стягнення з ОСОБА_1   на користь АТ «Банк Форвард» грошових коштів виконується в місті Києві в межах Дніпровського району, оскільки  даний виконавчий документ виконується за місцем проживання позивача та місцем її роботи, а саме в  Центральному районі міста Маріуполя, на який поширюється юрисдикція Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області. 

Учасники справи своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 

Згідно п.п.3,4. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення  не відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи судове рішення про передачу даної справи на розгляд іншого суду за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що  виконавчий напис №6706 від 09 листопада 2019 року, виданий  приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 61 261,54 грн, який оспорюється останньою, виконується приватним виконавцем в  Дніпровському районі міста Києва,  а тому справа підсудна Дніпровському районному суду міста Києва.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з огляду на таке.

Так, згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до  вимог п.1.ч.1.ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

За загальним правилом, відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас статтею 28 ЦПК України передбачено випадки, коли підсудність справи визначається за вибором позивача.

Зокрема, частиною дванадцятою наведеної норми ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Місце виконання рішення визначене ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, зі змісту цих норм вбачається, що місцем виконання виконавчого документу можуть бути місце проживання, перебування боржника - фізичної особи  або  місцезнаходження його майна.  

Апеляційним судом встановлено, що приватним виконавцем  виконавчого округу міста Києва при примусовому виконанні виконавчого напису №6706 від 09 листопада 2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 61 261,54 грн, винесена постанова  від 23 січня 2020 року, згідно якої накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Альфа-Банк», АТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ АБ «Укргазбанк», ПАТ «Універсал Банк», АТ «ПУМБ», та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 69 387,69 грн (а.с.11).
З листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 13 березня 2020 року № 97-5-4/051 вбачається, що на виконання вищезазначеної постанови приватного нотаріуса від 23 січня 2020 року був заблокований картковий рахунок ОСОБА_1 , що відкритий в Маріупольському відділенні № 1 АТ «Райффайзен Банк Аваль», яке розташоване  за адресою: 87500 Донецька область, місто Маріуполь, Центральний район, проспект Миру, 10/20 (а.с.9-10, 40 ).
Згідно розрахункового листка за березень 2020 року, виданого ТОВ «АТБ Маркет» магазин Продукти № НОМЕР_1 , що розташований за адресою:  АДРЕСА_1 Маріуполь, Центральний район проспект Будівельників, 179, з ОСОБА_1 за виконавчим документом утримано 2861,12 грн (а.с.13,27).
Таким чином, позивач,  скориставшись  своїм правом вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, підсудна дана справа, обґрунтовано звернулась з позовом до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області за місцем виконання виконавчого напису, а саме за  місцем знаходження її  майна – грошових коштів  на картковому рахунку, що відкритий в Маріупольському відділенні № 1 АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Отже, передача судом першої інстанції заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову  на розгляд іншого суду, на підставі п.1.ч.1.ст. 31 ЦПК України, не відповідає вимогам закону.  

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  є обґрунтованою в частині скасування ухвали суду першої інстанції, тому підлягає задоволенню.

Разом з тим,  вимоги скарги про  прийняття нової постанови про забезпечення позову  ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 379 ЦПК України, згідно якої скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, тягне за собою направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а не ухвалення нового рішення.

Таким чином ухвалу  місцевого суду про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи,  слід  скасувати, справу  направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 квітня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 червня  2020 року.

Судді